ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3466/19 Справа № 202/4040/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л.А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради,

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2018 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради виключити із суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення належної йому квартири АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників, що виникла до 27.05.2017 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (, м. Дніпро, пр.. Дмитра Яворницького, буд. 17) в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, просить скасувати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року у справі №202/40409/18, про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року просить рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири серії та номер 2114, виданого і зареєстрованого в держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.05.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. (а.с. 3, 48-51).

Згідно рішень Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 року № 28/12 та Дніпровської міської ради № 24/23 від 19.07.2017 року КП «Теплоенерго» ДМР прийняло на баланс дебіторську заборгованість за надані послуги КП «Дніпровські теплові мережі».

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Теплоенерго» ДМР було направлено позивачеві досудову претензію про сплату заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у котрій зазначено про необхідність позивачеві сплатити відповідачеві суму заборгованості, котра станом на 01.05.2018 року становить 26599,30 грн. (а.с. 4).

Відповідно до наданої представником відповідача довідки № 1668 від 25.05.2017 року заборгованість за надані послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 10.2016 року по 24.03.2017 року становила 6 621,01 грн. (а.с. 26).

Відповідно до наданої представником відповідача довідки № 928 від 25.05.2017 року заборгованість за надані послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.10.2016 року становила 22 812,30 грн. (а.с. 27).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач.

Пункт 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначає, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що 27.05.2017 року позивач став власником квартири АДРЕСА_1 , а отже і споживачем послуг, що надаються КП «Теплоенерго» ДМР за вказаною адресою, лише 27.05.2017 року, тому у позивача відсутні зобов`язання перед КП «Дніпровські теплові мережі» та КП «Теплоенерго» ДМР зі сплати заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що надавалися за вказаною адресою попереднім власникам квартири до 27.05.2017 року.

Посилання підприємства в апеляційній скарзі на не врахування судом того, що при переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать вимогам діючого законодавства.

Згідно п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою, зокрема, є діяльність виконавця з надання споживачеві певного матеріального блага для задоволення його особистих потреб. Оплаті споживачем підлягає лише надана йому фактично послуга, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України у ОСОБА_1 не виникло зобов`язання оплачувати послуги теплопостачання, надані підприємством за адресою спірної квартири за період до придбання ним цієї квартири та іншим споживачам.

Договір ОСОБА_1 з попередніми власниками квартири положень про перехід до покупця обов`язку сплатити заборгованість, яка виникла у них до відчуження квартири, не містить.

Положеннями ч.2 ст.14 ЦК України передбачено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Доводи підприємства в апеляційній скарзі про відсутність обраного позивачем способу захисту серед передбачених законом способів судового захисту безпідставні, оскільки судом застосовано вказаний спосіб захисту, який не заборонений законом та не суперечить йому.

Посилання підприємства на недоведеність факту відсутності порушення прав ОСОБА_1 як споживача при нарахуванні спірної заборгованості не можуть бути прийняті до уваги, оскільки порушення прав вказаного споживача виражається саме в тому, що підприємство безпідставно вважає ОСОБА_1 як нового власника спірної квартири відповідальним за заборгованість по оплаті послуг, яких він не отримував та яка виникла до придбання ним вказаної квартири.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С. Городнича