ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/762/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Садік Н.Д.,

з участю: представника відповідача Романюк Т.І. (в режимі відеоконференції),

представника позивача Лисака В.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/20105/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2019 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» про визнання зобов`язання припиненим.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що у березні 2017 року він придбав товари у ТОВ «РОЗЕТКА.УА» і скористався послугами ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» з надання кредиту. Між ним і ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» 30 березня 2017 року був укладений кредитний договір на підставі заяви на отримання кредиту №. Отримав кредит у розмірі 35834 грн та зобов`язався повернути його протягом 15 місяців. Кредитним договором передбачено пільговий період у 10 місяців, протягом якого позичальник звільняється від внесення щомісячних процентів. За умовами договору у випадку внесення коштів у сумі 35836,11 грн до закінчення пільгового періоду, без прострочення щомісячних платежів, зобов`язання позичальника вважається виконаним належним чином і припиненим. Протягом 10-ти місяців він належним чином виконував свої зобов`язання перед ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», сплатив 35840 грн в погашення кредиту та не допускав прострочення. Проте, відповідачем нарахована заборгованість. Такі дії кредитора свідчать про недобросовісну підприємницьку практику, яка спрямована на отримання надприбутку за рахунок незаконного нарахування відсотків, пені та штрафів на неіснуючу заборгованість.

Тому, позивач просив визнати зобов`язання, покладені на нього кредитним договором, укладеним між ним і ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» 30 березня 2017 року № НОМЕР_1 , виконаними належним чином та припиненими.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2019 року позов задоволено. Визнано зобов`язання, визначені кредитним договором, укладеним 30 березня 2017 року за № між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і ОСОБА_1 , виконаними належним чином та припиненими. Вирішено питання про судовий збір.

ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм матеріального права, неналежну оцінку доказів. Суд не взяв до уваги, що при підписанні кредитного договору сторони дотрималися вимог чинного законодавства України і позичальник повністю погодився з умовами договору. Платіж позивача у розмірі 14240 грн надійшов 30 січня 2018 року, тоді як за умовами пільгового періоду платіж мав бути внесений до граничного терміну відповідно до графіка платежів 29 січня 2018 року. Прострочення платежу призвело до виникнення заборгованості.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала. Представник позивача визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 30 березня 2017 року ОСОБА_1 і ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» шляхом підписання заяви на отримання кредиту уклали кредитний договір №, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 35834,00 грн та зобов`язався повернути його протягом 15 місяців. Підписанням заяви позивач погодився, що вона разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становить один кредитний договір, умови якого йому зрозумілі.

В укладеному сторонами договорі передбачений пільговий період у 10 місяців, протягом якого позичальник звільняється від внесення щомісячних процентів у разі внесення всієї суми кредиту без прострочення щомісячних платежів. Згідно з графіком платежів по кредиту, щомісячні проценти не нараховуються протягом перших десяти місяців.

Сторони у договорі погодили, що у випадку внесення позичальником 35836,11 грн до закінчення пільгового періоду без прострочення щомісячних платежів, зобов`язання позичальника вважається виконаним належним чином і припиненим.

Починаючи з квітня 2017 року протягом десяти місяців до січня 2018 року ОСОБА_1 щомісяця відповідно до графіка погашення кредиту вносив на рахунок ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» для його погашення 2400 грн.

29 січня 2018 року позивач з метою дострокового погашення кредиту здійснив платіж на рахунок відповідача в розмірі 14240 грн.

Період з квітня 2017 року по січень 2018 року, що становить десять місяців з дня отримання кредиту, згідно з договором є пільговим. ОСОБА_1 сплатив відповідачеві 35840,00 грн в погашення кредиту.

У травні 2018 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надіслало ОСОБА_1 лист про погашення заборгованості за кредитом в сумі 4185,88 грн, в якому зазначено, що станом на 16.05.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 4185,88 грн, з яких: прострочена сума повернення кредиту - 1067,59 грн, прострочені річні проценти - 0,02 грн, прострочені щомісячні проценти - 2734,02 грн, пеня та неустойка - 384,25 грн.

Позивач зобов`язання за кредитним договором вважає припиненим належним чином у зв`язку з його повним виконанням, підписання будь-яких інших документів, що стосуються укладеного кредитного договору, заперечує.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При задоволенні позову суд виходив з факту виконання позивачем зобов`язання за кредитним договором.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України несвоєчасність повернення позичальником суми позики, є обов`язком для нього сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції на час укладення спірного кредитного договору, визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей ніж ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

З метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики Велика Палата Верховного Суд у постанові від 03 липня 2019 року за результатом розгляду справи №342/180/17 прийшла до узагальненого висновку про те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані споживачеві умови та правила банківських послуг надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин.

З огляду на викладене, такі умови, правила надання банківських послуг, тарифи не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, і лише факт підписання ним цих документів може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Велика Палата Верховного Суду, крім цього зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил.

Апеляційний суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує наведений правовий висновок при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Факт наявності між сторонами кредитних правовідносин підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Сплата ОСОБА_1 35840 грн на рахунок ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» десятьма платежами протягом перших десяти місяців з дати отримання кредиту на виконання кредитних зобов`язань, без прострочення щомісячних платежів, підтверджується довідкою відповідача №2101148-SG від 16 травня 2018 року (а.с.15).

Заява на отримання кредиту не містить визначення поняття «граничний термін» та порядку зарахування коштів в погашення кредиту.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані відповідачем Умови отримання кредитів та інших видів послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (редакція від 14 лютого 2016 року), затверджені наказом №6 від 14 лютого 2017 року (далі Умови), розумів позивач та ознайомився і погодився з ними при підписанні заяви на отримання кредиту, оскільки не підписані ОСОБА_1

Належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин відповідачем не надано.

Тому, вважати ці Умови складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, у тому числі щодо визначення поняття «граничний термін» і порядку зарахування коштів в погашення кредиту на рахунок кредитодавця, що вважається погашенням кредиту у пільговий період, не можна.

Сплата позивачем останнього платежу в сумі 14240 грн у строк, визначений графіком платежів у заяві 29 січня 2018 року підтверджується копією квитанції (а.с.16).

Установивши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про виконання позивачем зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі і наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на зазначені обставин, викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи про незаконність нарахованої відповідачем заборгованості за кредитним договором та законність рішення суду першої інстанції, заслуговують на увагу.

Безпідставним є доводи апеляційної скарги про обізнаність позивача з Умовами та врахування їх як складової спірного кредитного договору.

У зв`язку із встановленим недотриманням ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими ОСОБА_2 , доводи апеляційної скарги щодо недотримання позивачем п. 5.3 Умов і нездійснення останнього платежу у визначений у цьому пункті граничний термін для виконання зобов`язання у пільговий період, не можуть бути взяті до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Апеляційний суд погоджується також з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективним і таким, що забезпечить поновлення його порушеного права, оскільки підтверджують виконання зобов`язання перед відповідачем і безпідставність вимоги останнього про сплату заборгованості.

Рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова

компанія» «Центр фінансових рішень» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай