Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 609/1244/17

провадження № 61-28989св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5,

відповідач - Шумська міська рада - об'єднана територіальна громада Тернопільської області,

треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 24 січня

2018 року у складі судді Ящук Т. М. та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року у складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., Храпак Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Шумської міської ради - об'єднаної територіальної громади про визнання незаконним та скасування рішення 22 сесії сьомого скликання Шумської міської ради Тернопільської області від 20 червня 2017 року № 1088 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1» та визнання права на виготовлення проекту землеустрою.

Позовна заява мотивована тим, що 01 червня 2017 року він звернувся до Шумської міської ради Тернопільської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0027 га. Рішенням Шумської міської ради Тернопільської області

від 20 червня 2017 року № 1088 йому відмовлено в наданні дозволу, тому вважав вказане рішення міської ради міської ради незаконним та таким, що порушує його права.

Зазначав, що законодавством передбачені підстави, відповідно до яких орган місцевого самоврядування може відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, місце розташування земельної ділянки на території житлової забудови багатоквартирного типу та наявність об'єкта самочинного будівництва, як підстави для такої відмови законодавством не передбачені.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 22 сесії сьомого скликання Шумської міської ради Тернопільської області від 20 червня 2017 року № 1088 «Про відмову

в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1» та визнати за ним право на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0027 га у власність.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області

від 29 листопада 2017 року залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Шумською міською радою Тернопільської області 20 червня 2017 року було належним чином розглянуто заяву ОСОБА_5 та прийнято законне рішення

№ 1088, яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення

проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу площею 0,0027 га у зв'язку з місцем розташування земельної ділянки на території житлової забудови багатоквартирного типу та наявності об'єкта самочинного будівництва відповідно до детального плану території земельної ділянки

по АДРЕСА_1 розробленого фізичною особою підприємцем ОСОБА_11 При цьому зазначав, що місцем розташування земельної ділянки, на якому позивач самочинно збудував гараж, є територія житлової забудови, на якій знаходиться багатоквартирний житловий будинок, а самочинне будівництво гаража на цій земельній ділянці порушує права жителів цього будинку,

як співвласників прибудинкової території, та зокрема, третьої особи ОСОБА_10, поблизу веранди квартири якої знаходиться гараж позивача, а тому вважав, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 30 березня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 24 січня

2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_5 фактично мав намір узаконити самочинно збудований гараж на земельній ділянці, яка йому не була виділена відповідно до норм чинного законодавства, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, знаходиться біля багатоквартирного будинку, а тому відповідачем правомірно відмовлено у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, яка є територією житлової забудови (багатоквартирного типу).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Верховного Суду, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами першої

та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2018 року відкрито касаційне провадження

у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 609/1244/17 з Шумського районного суду Тернопільської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що предметом розгляду справи було оскарження рішення сесії Шумської міської ради Тернопільської області

№ 1088 від 20 червня 2018 року «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в

АДРЕСА_1» та визнання права на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вважав, що суд всупереч зазначеним вимогам вказав у своєму рішенні обставини, які взагалі не мають жодного відношення до предмету доказування та жодним чином не спростовують викладені обставини у позовній заяві та додаткових доводах до неї.

Крім цього, суд першої інстанції у порушення норм процесуального права, без проведення виїзного судового засідання встановив, що мій гараж знаходиться поряд з верандою, хоч ця обставина не відповідає дійсності,

в судовому засіданні він неодноразово наголошував, що гараж знаходиться більш як 10 метрів від будинку.

Вважав, що суди попередніх інстанцій при прийнятті рішення порушили норми процесуального права та встановив обставини тільки на своїх припущеннях, що заборонено нормами частини шостої статті 81 ЦПК України.

Зазначав, що відповідно до частини четвертої статті 42 ЗК України визначено, що розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також: належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Отже, належними та допустимими доказами щодо визначення території для обслуговування багатоквартирного будинку може бути встановлено тільки на підставі відповідної землевпорядної документації.

Вважав, що у матеріалах справи такі докази відсутні, тобто суд першої інстанції встановив обставини тільки зважаючи на подане відповідачем заперечення щодо позовних вимог.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира у будинку АДРЕСА_1, яка після розірвання шлюбу із ОСОБА_10 за мировою угодою, затвердженій ухвалою Шумського районного суду перейшла у приватну власність ОСОБА_10

На земельній ділянці, яка знаходиться біля житлового будинку

по АДРЕСА_1, поряд із верандою квартири, в якій проживав ОСОБА_5 та яка належить

ОСОБА_10, він самовільно здійснив будівництво гаража.

Факт самочинного будівництва гаража підтверджується інформацією управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області від 18 вересня 2017 року № 40-1019.1.3 2192-17 згідно з якою при проведенні перевірки працівниками управління ДАБІ встановлено, що відповідно до електронної публічної кадастрової карти України, земельній ділянці за вище згаданою адресою кадастровий номер не присвоєно.

У мешканців будинку відсутні документи, що підтверджують право власності чи користування цією земельною ділянкою, а також не заперечується представником ОСОБА_5

На прибудинковій території розташований одноповерховий будинок садибного типу на 4 сім'ї, господарська будівля (сарай) та гараж. Документів, що підтверджують право власності на будівлі у мешканців будинку відсутні.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» садибний будинок, сарай та гараж є підставою вважати об'єктами самочинного будівництва, які розташовані на території, що відноситься до земель органу місцевого самоврядування м. Шумськ Тернопільської області (а.с. 66).

01 червня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Шумської міської ради Тернопільської області із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по

АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу.

20 червня 2017 року, 22 сесією сьомого скликання, беручи до уваги рішення засідання комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Шумської міської ради Тернопільської області від 20 червня 2017 року, було розглянуто заяву ОСОБА_5 та рішенням № 1088 відмовлено йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу площею 0,0027 га у зв'язку з місцем розташування земельної ділянки на території житлової забудови (багатоквартирного типу) та наявності об'єкта самочинного будівництва відповідно до детального плану території земельної ділянки по вказаній адресі (а.с. 14).

Рішенням сесії Шумської міської ради Тернопільської області від 05 травня 2017 року № 1018 «Про відмову в затвердженні детального плану території земельної ділянки в АДРЕСА_1»

ОСОБА_5 відмовлено у затвердженні детального плану території земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів площею

0,0027 га у зв'язку з місцем розташування земельної ділянки на території житлової забудови (багатоквартирного будинку) та наявності об'єкта самочинного будівництва відповідно до детального плану території. Вказане рішення ОСОБА_5 не оскаржувалось (а.с. 31).

Відповідно до постанови управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 15 вересня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4 250,00 грн за будівництво гаража за адресою: АДРЕСА_1 без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи (а.с. 53-55).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення

в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального

та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків

не спростовують.

Касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

У разі знищення (руйнування) багатоквартирного будинку майнові права на земельну ділянку, на якій розташовано такий будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, зберігаються за співвласниками багатоквартирного будинку.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови.

З урахуванням встановлених обставин справи та зазначених вимог закону суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що 20 червня 2017 року Шумською міською радою Тернопільської області було належним чином розглянуто заяву ОСОБА_5та прийнято законне рішення № 1088, яким йому відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража площею 0,0027 га у зв'язку з місцем розташування земельної ділянки на території житлової забудови (багатоквартирного типу) та наявності об'єкта самочинного будівництва відповідно до детального плану території земельної ділянки по АДРЕСА_1, розробленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11

При цьому судом правильно зазначено, що місцем розташування земельної ділянки, на якій позивач самочинно збудував гараж, є територія житлової забудови, на якій знаходиться багатоквартирний житловий будинок, а самочинне будівництво гаража на цій земельній ділянці порушує права жителів цього будинку, як співвласників прибудинкової території, зокрема третьої особи ОСОБА_10, поблизу веранди квартири якої знаходиться гараж позивача, а тому дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої й апеляційної інстанцій, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення в оскаржуваній частині залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 24 січня

2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області

від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В.Білоконь

Є. В.Синельников