ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Вказувала, що 16 червня 2017 року з вини відповідача сталась ДТП, в результаті якої пошкоджено її транспортний засіб - автомобіль марки Форд Фієста, реєстраційний номер НОМЕР_1. На момент зіткнення в автомобілі перебували вона, її чоловік ОСОБА_3, та їх донька, 2017 року народження. Страхова компанія склала калькуляцію, яка містить неправдиві відомості та включає в себе не всі запчастини та роботи, необхідні для відновлювального ремонту автомобіля. Відповідач жодним чином не брала участі у подоланні наслідків своєї недбалості за кермом, а тому вона змушена витрачати час та зусилля на оскарження неправомірних дій ПрАТ «Граве Україна», де відповідач застрахувала свою цивільну відповідальність. Автомобіль досі не відремонтований, вона витрачає час, зусилля та гроші для ліквідації наслідків ДТП. Автомобіль був новий, подарований їй у зв'язку з народженням дитини та має більшу моральну цінність, ніж матеріальну. Внаслідок ДТП вона зазнала значних душевних страждань, викликаних дискомфортом, у вигляді стресу під час ДТП, необхідністю годувати та переодягати на вулиці дитину, клопотами по огляду та оцінці автомобіля, вирішенню питань зі страховою компанією.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь моральну шкоду у розмірі 600 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що страхова компанія відшкодувала шкоду, завдану автомобілю позивача, перерахувавши позивачу 4.500 грн.; пошкодження автомобіля не вплинули на його експлуатацію, грошові кошти на його відновлення були відшкодовані страховою компанією у повному обсязі згідно страхової заяви позивача; позивач не навела доказів наявності душевних страждань; позивачем помилково сплачено суму судового збору в розмірі 1.600 грн. замість 650 грн.

ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якій просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін як постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частині.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що 16 червня 2017 року о 16-00 годині водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки HyundaiAccent, реєстраційний номер НОМЕР_2, в м.Дніпро, Запорізьке шосе, 30-б, на території парковки магазину АТБ, рухаючись заднім ходом, не впевнилась у безпечності маневру та скоїла наїзд на автомобіль марки Форд Фієста, реєстраційний номер НОМЕР_1, який стояв позаду, під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2017 року у справі № 200/10588/17-п ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Автомобіль марки Форд Фієста, реєстраційий номер НОМЕР_1, належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу відповідачем внаслідок ДТП заподіяна моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням характеру й тривалості моральних страждань позивача, викликаних пошкодженням автомобіля та неможливістю користування автомобілем певний час, протягом якого автомобіль перебуватиме на ремонті та порушенням у зв'язку з цим звичного укладу життя позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частинами першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановивши, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_2 вимушена була витрачати свій час на ліквідацію наслідків дорожньо-транспортної пригоди, зазнала моральних переживань у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, позбавленням можливості користуватися своїм автомобілем певний час внаслідок необхідності проведення ремонтних робіт після дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на ОСОБА_1 відповідальності за заподіяну позивачу моральну шкоду, розмір відшкодування якої визначено судом першої інстанції з додержанням засад розумності і справедливості, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що позивач не навела доказів наявності душевних страждань внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованими.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно визначив суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод усі судові процедури повинні бути справедливими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено за звернення з позовом судовий збір в розмірі 1.600 грн. (а.с.1), проте за вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" позивач повинна була сплатити за ставкою в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент звернення позивача з цим позовом складало 640 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині розподілу судових витрат шляхом зменшення суми судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1.600 грн. до 640 грн., в іншій частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року змінити в частині розподілу судових витрат, зменшивши суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1.600 грн. до 640 грн.

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.