30.09.2019 Справа № 363/1715/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, автомобілю ОСОБА_2 , завдано шкоди, яку відшкодовано позивачем. Тому в зв`язку з неповідомленням відповідачкою страховика про ДТП, просить стягнути з відповідача в порядку регресу 6 609 грн. 96 коп. та судові витрати.

Свої вимоги мотивували тим, що в порядку п. ґ ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення). Відповідачці направлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати позивачу матеріальні збитки, однак вона страхового відшкодування не сплатила.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідачка подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що 06 грудня 2014 року з вини ОСОБА_3 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .

Про такі обставини йдеться у постанові Оболонського районного суду м. Києва від 09 січня 2015 року, що набрала законної сили, якою відповідачку ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, за порушення п. 10.1 ПДР України, що мали місце 06 грудня 2014 року.

Відповідачка на той час керувала автомобілем «Субару» д.н.з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Відповідачка керувала вказаним автомобілем на підставі тимчасового дозволу АБ № 215589 від 06 грудня 2014 року.

11 грудня 2014 року позивачкою подано повідомлення № про настання страхової події.

Того ж дня відповідачка повідомила про поважність строку подачі документів, оскільки протягом двох діб вона не могла додзвонитись до страхової компанії, тому вказані документи вона подала 11 грудня 2014 року.

09 жовтня 2015 року АТ "СК "АХА "Страхування" подано ПрАТ "СК "Провідна" заяву про виплату страхового відшкодування.

З розрахунку суми матеріального збитку № /Р від 08 грудня 2015 року вбачається, що сума збитку завдана автомобілю «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 складає 7 109 грн. 96 коп.

08 грудня 2014 року експертом оглянуто автомобіль Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 про, що складено акт огляду транспортного засобу № 1 003 14 00548, яким встановлено пошкодження даного автомобіля.

24 грудня 2015 року ПрАТ "СК "Провідна" складено страховий акт № /Р, яким встановлено суму страхового відшкодування, що підлягає до виплати в розмірі 6 609,96 грн. з урахуванням франшизи.

Даними довідки виданої інспектором ДПС Оболонського ВДАІ старшим прапорщиком Кловак Ю.О. від 06 грудня 2014 року та довідки Міністерства внутрішніх справ України № 9474538 про дорожньо-транспортну пригоду від 28 березня 2015 року визначено пошкодження транспортних засобів «Субару» д.н.з НОМЕР_2 «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 унаслідок ДТП.

Судом встановлено, що 29 травня 2014 року між ОСОБА_2 та АТ "СК "АХА "Страхування" укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 2335857 /17/05 АВ .

З платіжного доручення № 0053804 від 25 грудня 2015 року вбачається, що ПрАТ "СК "Провідна" перерахувало АТ "СК "АХА "Страхування" страхове відшкодування в розмірі 6 609 грн. 96 коп.

Відповідно до ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтями 3,22,28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2).

Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Судом встановлено, що, приймаючи рішення про виплату відшкодування (страховий акт № /Рвід 24 грудня 2015 року), позивачем встановлено дані про подію, суму збитку, учасників ДТП та складено відповідний страховий акт.

На підставі наданих документів, відповідно до умов договору страхування дана подія кваліфікується як страховий випадок за ризиком страхування цивільно-правової відповідальності ОЦВ.

Позивачем не надано жодного доказу того, що в нього були труднощі у з`ясуванні обставин ДТП, чи розміру завданої в ДТП шкоди у строки встановлені ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування». Всі необхідні документи було зібрано страховою компанією АТ "СК "АХА "Страхування"і позивач без будь-яких заперечень чи застережень прийняв ці документи до уваги, склав страховий акт і провів виплату відшкодування.

Згідно правової позиції Постанови Верховного суду від 04.07.2018 № 208/7291/13-ц, факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях.

Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі N 6-284цс15 (Постанова N 6-284цс15) та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16 (Постанова N 6-2011цс16).

Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, який зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його.

Згідно ч.1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги викладене сам по собі факт невчасного повідомлення відповідачкою страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для задоволення позову.

При цьому відповідачка пропустила строк письмового повідомила й подала документи про ДТП страховику на п`ятий день після події.

Застосування правового підходу викладеного в позові є проявом надмірного формалізму, що не ґрунтується на принципі верховенства права й не відповідає вимогам справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

За таких обставин порушених прав позивача, які б підлягали захистові, судом у цій справі не встановлено, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ПАТ «Страхова компанія «Провідна», заходиться за адресою: м. Київ, пр.т. Повітрофлоцький, 25, .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя