КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3997/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 369/428/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2018 року, постановлену у складі судді Пінкевич Н.С.,

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення доказів,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, посилаючись на те, що перебуває з ПрАТ «Київобленерго» в договірних відносинах на підставі договору про користування електричною енергією від 06 березня 2013 року і кожного місяця сплачує за фактично спожиту енергію за квитанціями розрахункової книжки в повному обсязі. Незважаючи на виконання умов договору, електропостачальник майже кожного місяця надсилає попередження про припинення постачання енергії.

Для уникнення відключення електричної енергії від помешкання споживача, в якому проживає дві особи з інвалідністю, є потреба витребування доказів про наявність заборгованості з розрахунками на зразках квитанції розрахункової книжки з наступним зверненням до суду.

Вказує, що докази необхідно витребувати за період з 2015 року по жовтень 2018 року з показами лічильника за кожний місяць окремо в режимах пік, напівпік, ніч із врахуванням обсягу спожитої електроенергії та її вартості із врахуванням двох осіб пільгового споживання та наданої субсидії з грудня 2015 року по квітень 2018 року.

На підставі викладеного, просить витребувати із ПАТ «Київобленерго» розрахунки на зразках квитанцій розрахункової книжки за кожний місяць окремо в режимах пік, напівпік, ніч обсягу спожитої електроенергії та її вартості із врахуванням двох осіб пільгової категорії, отриманої субсидії із зазначенням показів лічильника, які відповідають фактичним та містяться в сплачених квитанціях з витягом, котрий додається за період з січня 2015 року по жовтень 2018 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, заяву про забезпечення доказів задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, він перебуває з ПрАТ «Київобленерго» в договірних відносинах на підставі договору про користування електричною енергією від 01 березня 2013 року і згідно цього договору кожного місяця сплачує за фактично спожиту електричну енергію в повному обсязі. Однак ПрАТ «Київобленерго» надсилає попередження про припинення постачання електроенергії через, на погляд постачальника, наявність боргу, а також рахунок про сплату заборгованості. Заявник сплачує за фактично спожиту електроенергію за квитанціями розрахунком книжки, котру надсилає постачальник ПрАТ «Київобленерго» і тому перевірку нарахування необхідно здійснювати згідно зі сплаченими квитанціями. Таку перевірку постачальник проводити відмовляється.

Зазначає, що для вирішення спірного питання та підготовки з метою подальшого оформлення позовної заяви, він звернувся з заявою про забезпечення доказів, яка складена відповідно до положень ст. ст. 116-117, 76-78 ЦПК України, ч. 2 ст. 59 ЦПК України (2005 року). Вказує, що за аналогічних умов Ірпінський міський суд Київської області ухвалою від 26 серпня 2014 року задовольнив заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення доказів не містить викладу обставин, для доказування яких необхідні докази, що просить витребувати заявник, та обґрунтування необхідності забезпечення доказів. Крім того, в заяві відсутнє обґрунтування необхідності саме забезпечення доказів, а саме заявником не вказано про обставини, що свідчать про підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Оскільки заявником при подачі заяви про забезпечення доказів не було дотримано вимог ст.ст. 116, 117 ЦПК України, суд дійшов висновку про повернення заяви заявнику.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Згідно положень ч. ч.1, 2, 3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно вимог п.п. 4, 5 ч.1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Згідно ч. 4 ст.117 ЦПК України суд встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без дотримання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів, у заяві зазначені відомості про заявника, який висловив бажання звернутися в майбутньому з позовною заявою, відомості щодо юридичної особи (ПрАТ «Київобленерго»), у якої в порядку забезпечення доказів заявник просить витребувати докази.

Разом з тим, в заяві не зазначено зміст майбутніх позовних вимог щодо предмета спору (спосіб (способи) захисту прав або інтересів), не обґрунтовано необхідність витребування доказів, що позбавляє суд можливості з'ясувати та перевірити підстави поданої заяви про забезпечення доказів, які заявник просить витребувати та необхідність витребування саме таких доказів.

Заява про забезпечення доказів містить лише посилання на порушення з боку ПрАТ «Київобленерго» прав заявника, як споживача послуг щодо нарахування заборгованості по сплаті за користування електричною енергією, з яких неможливо з'ясувати зміст майбутньої позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши зміст заяви про забезпечення доказів, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заява про забезпечення доказів не відповідає вимогам п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, зокрема, в заяві не вказано обставин, для доказування яких потрібні докази, які ОСОБА_2 просить витребувати, та не обґрунтовано необхідність забезпечення доказів, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення заяви ОСОБА_2 заявнику.

Також судом першої інстанції правильно зазначено, що заява про витребування доказів відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України може бути подана позивачем разом з поданням позовної заяви. Тоді як заява про забезпечення доказів може бути подана і до подання позовної заяви, і в такому випадку заявником мають бути дотримані вимоги, встановлені ст. 117 ЦПК України до заяви про забезпечення доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову складена відповідно до положень ст. ст. 116-117, 76-78 ЦПК України, ч. 2 ст. 59 ЦПК України (2005 року) колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки подана заява не містить обґрунтованих посилань на обставини, для доказування яких потрібні «розрахунки на зразках квитанцій розрахункової книжки за кожний місяць окремо в режимах пік, напівпік, ніч обсягу спожитої електроенергії та її вартості із врахуванням двох осіб пільгової категорії, отриманої субсидії із зазначенням показів лічильника, які відповідають фактичним та містяться в квитанціях сплачених за фактично спожиту з витягом, котрий додається за період з січня 2015 року по жовтень 2018 року.»

Доводи апеляційної скарги про те, що за аналогічних умов Ірпінський міський суд Київської області ухвалою від 26 серпня 2014 року задовольнив заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не мають правового значення для вирішення цієї справи.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

ЧобітокА.О.