Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьком малолітньої дитини зазначено ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з наведеним просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; передати Органу опіки та піклування Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого влаштування; стягнути аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресами: АДРЕСА_1 , на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

28 січня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

22 жовтня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "закінчення терміну зберігання".

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки через свій ранній дитячий вік (3 роки) вона не в змозі чітко і ясно висловити свою думку про позбавлення батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідач є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьком малолітньої дитини зазначено ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 5-6).

16 листопада 2017 року наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 20 Успенську ОСОБА_6 поставлено на профілактичний облік, як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 9).

Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо належного батьківського виховання та доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини.

Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 вбачається, що малолітня дитина ОСОБА_2 перебуває на профілактичному обліку, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах та на підставі акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдену дитину та її доставку сектором ювенальної превенції Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 30 вересня 2017 року малолітню дитину ОСОБА_2 влаштовано до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2. 02 жовтня 2017 року дитину переведено до відділення для тимчасового перебування дітей із невизначеним правовим статусом до Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького де перебуває і на даний час. Спеціалістами служби у справах дітей з матір`ю ОСОБА_3 постійно проводилася профілактична робота, під час якої їй роз`яснювалися обов`язки матері щодо утримання та виховання дитини, громадянка попереджалася про відповідальність у разі невиконання нею належним чином батьківських обов`язків, але ОСОБА_3 висновків для себе не зробила. Тому вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 83-84).

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо (а.с. 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19).

При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про засідання комісії питань захисту прав дитини, а також про розгляд справи в суді, не надала жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які об`єктивно могли б бути враховані судом під час ухвалення судового рішення.

Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, з урахуванням винної матері батька, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Відповідач не надала суду жодного доказу на її боку щонайменшої батьківської турботи.

Отже, вище наведені встановлені обставини в своїй сукупності вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відсутність будь-яких виняткових обставин чи обставин щодо покращення ситуації.

Тому суд приходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач просить про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України).

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування.

Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку.

Розмір аліментів позивачем зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України.

Позивач просить про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи, яка буде законним опікуном або на користь закладу, до якого буде передано неповнолітню дитину.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Під час розгляду справи питання про призначення опікуна не розглядалося.

Не можуть стягуватися аліменти на користь відповідного дитячого закладу, оскільки ч. 1 ст. 8 Закону від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів.

Оскільки судом не встановлено можливості передати дитину другому з батьків, бабі, дідові та іншим родичам, мачусі, вітчиму, відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного Кодексу, дитина передається на опікування органові опіки та піклування.

Виходячи з наведеного, суд передає малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під опіку органу опіки та піклування з тим, щоб були прийняті міри для захисту прав та інтересів дитини та вибрано найбільш кращий спосіб подальшого влаштування долі дитини та зобов"язує матір сплачувати аліменти на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню повністю: стягнути аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресами: АДРЕСА_1 , на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною радою України, здійснюють органи опіки та піклування або служби у справах дітей.

Згідно позовної заяви позовні вимоги містять дві вимоги, а саме одну позовну вимогу майнового характеру - стягнення аліментів, та одну вимогу немайнового характеру - позбавлення батьківських прав.

На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на день звернення до суду) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 810,00 грн.), а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних (704,80 грн.).

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на одну позовну вимогу майнового характеру та одну позовну вимогу немайнового характеру на користь держави у загальному розмірі 1 409 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч.3 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 152, 155, 164-167, 181, 182 Сімейного кодексу України, Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати Органу опіки та піклування Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого влаштування.

Стягнути аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресами: АДРЕСА_1 , на користь Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресами: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна