Справа № 369/2353/18
Провадження №6/369/246/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Середенко Б.С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_3 про розстрочення виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_3 подала суду заяву. Вказала, що за рішенням суду з нього стягнено на відшкодування шкоди 165 497,35 грн. та 1654,97 грн. судових витрат. Її матеріальний стан не дозволяє одразу сплатити заборгованість в такому розмірі, але вона погоджується неповнолітня донька, яку вона виховує самостійно. Вона буде погашати заборгованість самостійно періодичним платежами без примусового виконання, але йому потрібен ще час.

Просила суд розстрочити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року строком до 25 серпня 2033 року шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 1000 грн не пізніше 25 календарного числа поточного місяця.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 подану заяву підтримав.

У судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення заяви. Просив відмовити у розстрочці виконання рішення.

Встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої матеріальної шкоди 165 497,35 грн. та судовий збір в розмірі 1654,97 грн.

Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

Згідно ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 5 статті 435 ЦПК України передбачено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Разом з тим, відповідно роз`яснень, які містяться у п. 10 Постанови Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Між тим, заявником не було надано у відповідності до вимог ст.ст. 12, 77-81 ЦПК України, доказів щодо виникнення виключних обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, а наведені ним підстави не можуть бути визнанні судом такими, що дають підстави для розстрочення виконання рішення суду. У судовому засіданні відповідачем не подано доказів на підтвердження доводів заяви, не заявлено клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні, не повідомлено про причини неможливості подати такі докази. При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять будь-якого підтвердження доходу ОСОБА_3 у 2019 році для перевірки доводів про скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішення суду є обов`язковим до виконання. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд приходить до висновку, що вказані в заяві про розстрочку виконання рішення суду, в розумінні ст. 435 ЦПК України, не є винятковими та такими, що дають підстави для розстрочення виконання рішення суду. Сам по собі факт посилання недостатньої матеріальної забезпеченості, наявності неповнолітньої дитини не є підставою для розстрочення виконання рішення суду. Також суд враховує, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, а заявниця просить розстрочити до 2033 року, що не передбачено чинним законодавством.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 259, 260, 435ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 28 жовтня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич