Справа № 524/8131/18
Провадження №2/524/547/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року до суду звернулося ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту, в якому зазначав, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування та відповідачем ОСОБА_1 12 липня 2014 року було укладено договір споживчого кредитування за № 12, на виконання якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 900 грн. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, які не виконує належним чином.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором станом на 17 вересня 2018 року на загальну суму - 27 792,00 грн., з них: - заборгованість за договором - 900 грн.; - відсотки за користування кредитом - 252,00 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату чергових платежів кредиту та за прострочення сплати процентів за користування кредитом на суму 26 640,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву.

Відповідач у судове засідання не прибула повторно, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляла.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Ухвалою судді від 26 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 12 березня 2019 року розгляд справи було відкладено у зв'язку із неявкою учасників справи, постановлено повідомити відповідача - ОСОБА_1, про дату, час та місце судового засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв'язку.

Ухвалою суду від 11 квітня 2019 року постановлено здійснити заочний розгляд справи.

Будь-які інші клопотання від сторін у справі, додаткові письмові пояснення від позивача, відзив відповідача на позов до суду не надходили.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом достовірно встановлено, що 12 липня 2014 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту за № 12, на виконання якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 900 грн.

Сторони договору досягли між собою згоди з усіх істотних умов договору, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, які не виконує належним чином, поточна заборгованість за договором становить 14 календарних днів.

Станом на 17 вересня 2018 року борг відповідача ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за договором становить - 27 792,00 грн., з них: - заборгованість за договором - 900 грн.; - відсотки за користування кредитом - 252,00 грн.; - пеня за несвоєчасну сплату чергових платежів кредиту та за прострочення сплати процентів за користування кредитом на суму 26 640,00 грн.

Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена.

Суд враховує, що позивач не збільшував позовні вимоги та не зазначав про розміри заборгованості станом на день розгляду справи.

Спір між сторонами у справі щодо розмірів боргу обчисленого позивачем фактично - відсутній.

Крім того, суд констатує, що відповідач не заявляв клопотання про призначення і проведення у даній справі відповідної судової економічної експертизи.

Отже, сума заборгованості за кредитними договором, яка була обчислена позивачем, не була спростована відповідачем.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. та комісію банку 17,62 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно сторони, на яку судовим рішенням покладено витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; у межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову.

Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Комісія банку не відноситься до судових витрат.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 12 від 12 липня 2014 року на загальну суму 27 792 грн., з них: заборгованість за кредитом - 900 грн.; заборгованість по процентам - 252 грн.; пеня - 26 640 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн., а у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача комісії банку при сплаті судового збору по справі в розмірі 17,62 грн. необхідно відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 525, 526, 536, 549, 553-559, 625, 626, 1046-1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ТОВ «Служба миттєвого кредитування» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» заборгованість за кредитним договором № 12 від 12 липня 2014 року станом на 17 вересня 2018 року на загальну суму 27 792 грн., з них: заборгованість за кредитом - 900 грн.; заборгованість по процентам - 252 грн.; пеня - 26 640 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн.

Відмовити у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача комісії банку при сплаті судового збору по справі в розмірі 17,62 грн.

Позивач: ТОВ «Служба миттєвого кредитування», , юридична адреса: 69037 Запорізька область, м. Запоріжжя, Орджонікідзевський, район, вул. Сорок років Рад. України, буд. № 39-А, оф. № 25.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: