РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4237/19

пр. № 2/759/3883/19

01 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Слепець Є.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габріель Лідія Євгенівна про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 , а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу відмовлено ОСОБА_3 Володимирівні у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки для оформлення своїх спадкових прав спадкоємиця ОСОБА_1 не надала документ, що підтверджує реєстрацію права власності на зазначене майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує реєстрацію права власності, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, що належала її матері ОСОБА_2 . Тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом свого спадкового майна.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2019р. відкрито провадження у справі, яке прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направив до суду відзив, в якому просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника Київської міської ради.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габріель Лідія Євгенівна в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, направила до суду лист з проханням слухати справу у її відсутність, заперечень проти позову не має.

Вислухавши пояснення з"явившихся до суду сторін, їх доводи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 17.01.2000р. Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 - 1/2 частина, ОСОБА_4 - 1/2 частина.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

26.05.2011р. ОСОБА_2 звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 та 18.07.2012 р. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2012р. спадкоємицею майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дочка ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.01.2000р.

27.01.2015р. ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 26.08.2016р. квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на ім`я: ОСОБА_1 (1/2 частина), ОСОБА_4 (1/2 частина) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.01.2000р. Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва, розпорядження № 334, зареєстрованого в Бюро 09.02.2000р. за реєстровим № 5355 в реєстровій книзі д.914-53 та внесена до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

13.09.2016р. позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 30.09.2016р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки для оформлення своїх спадкових прав спадкоємиця ОСОБА_1 не надала документ, що підтверджує реєстрацію права власності на зазначене майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.10.2019р. ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.01.2000р. Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва. Інша 1/2 частина даної квартири належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (поточна редакція) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Отже, згідно вище встановлених обставин вбачається, що ОСОБА_2 набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про про право на спадщину за законом, яке належним чином зареєстроване в реєстрі за № 4-865, проте таке право не було зареєструвано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна , оскільки Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набув чинності після оформлення такої спадщини ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст.ст. 1216- 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Оскільки, ОСОБА_2 набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в законний спосіб, тому таке майно після її смерті є спадковою масою, яка підлягає спадкуванню ОСОБА_1 на підставі складеного ОСОБА_2 27.01.2015 року заповіту.

Враховуючи, що позивач в установлений строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач є такою, що прийняла спадщину.

Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 права власності у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за заповітом ОСОБА_2 , складеного 27.01.2015 року на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, тертя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габріель Лідія Євгенівна про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за заповітом ОСОБА_2 , складеного 27.01.2015 року на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Коваль О.А.