РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019

Хмельницький міськрайонний суд в складі :

головуючого - судді Приступи Д.І.

при секретарі Медвідь М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом АТ «ОСОБА_1 Аваль» (місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, код ЄДПРОУ 00032106) до ОСОБА_2 (місце проживання: 29001, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (місце проживання: 29001, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

10 липня 2018 року АТ «ОСОБА_1 банк Аваль» звернулось до суду із позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовується тим, що 06 лютого 2007 року між ВАТ «ОСОБА_1 банк Аваль», правонаступником якого є АТ «ОСОБА_1 банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/1434/82/361 за умовами якого позичальнику надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом: 10000 доларів США строком до 05.02.2012 року, а позичальник зобовязувався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,0% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. 13 лютого 2008 року позичальник звернувся із заявою про збільшення суми кредиту за кредитним договором. 27 лютого 2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. Сторони дійшли згоди збільшити строк кредитного договору до 05.02.2017 року. Згідно додаткової угоди № 1 позичальнику було надано транш у сумі 15 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 07.02.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки згідно з п. 1.2. договору іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 32,0 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору міни.

21.10.2009 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення відповідно до якого позовні вимоги АТ «ОСОБА_1 Аваль» задоволено в повному обсязі, а саме, стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1434/82/361 від 06.02.2007 року у розмірі 23603,73 доларів США, вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Однак, дане рішення суду відповідачем не виконано. Станом на 14.11.2017 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 50182,53 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 329 232,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 21801 доларів США 46 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 577 476 грн. 50 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 28381 доларів США 07 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 751756 грн. 45 коп., у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 28305 доларів США 81 цент, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 749762 грн. 96 коп. Враховуючи те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх зобовязань перед позивачем, не вживають жодних заходів щодо погашення боргу, просить суд у рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без їхньої участі не надсилали, про причини неявки суд не повідомили.

Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 лютого 2007 року між ВАТ «ОСОБА_1 банк Аваль», правонаступником якого є АТ «ОСОБА_1 банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/1434/82/361 за умовами якого позичальнику надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом: 10000 доларів США строком до 05.02.2012 року. Позичальнику було відкрито поточний рахунок, з якого, згідно заяви на видачу готівки № PRM/436-16 від 07.02.2007 року.

Таким чином, банк виконав свої зобовязання надавши ОСОБА_3 кредитні кошти.

Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору, сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по договору здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом. При цьому, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості включно.

Згідно до умов п. 5.1 Кредитного договору, позичальник зобовязався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених кредитним договором.

27 лютого 2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. Сторони дійшли згоди збільшити строк кредитного договору до 05.02.2017 року. Згідно додаткової угоди № 1 позичальнику було надано транш у сумі 15 000 доларів США.

07.02.2007 року з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між АТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом іпотеки за даним договором стала квартира, загальною площею 32,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 22.06.2004 року за реєстровим № 2264 та зареєстрованого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 24.06.2004 року, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 6296406.

Відповідно до п. 3.1.4 договору іпотеки, у випадку невиконання іпотекодавцями зобовязань за договором або за кредитним договором, іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завдані порушенням зобовязання, необхідних витрат повязаних з утриманням та реалізацією іпотечного майна.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством України у тому числі і за рішенням суду.

Також судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.10.2009 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» п/р 361936 МФО 315966 за кредитним договором № 014/1434/82/361 від 06.02.2007 р. станом на 22.07.2008 р. борг в розмірі 23000 дол. США по кредиту, 603,73 дол. США по процентах за користування кредитом, всього 23603,73 доларів США та 1950 грн. судового збору.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Вказане підтверджується правовою позицією ВСУ № 6-73цс13 від 04.09.2013 року.

З наданої ж позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/1434/82/361 від 06.02.2007 та копії рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.10.2009 року слідує, що станом на 14.11.2017 року заборгованість за вказаним кредитним договором складає 50182,53 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 329 232,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 21801 доларів США 46 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 577 476 грн. 50 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 28381 доларів США 07 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 751756 грн. 45 коп., у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 28305 доларів США 81 цент, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 749762 грн. 96 коп.

Вказаний розрахунок заборгованості жодним чином не спростовувався відповідачами. При цьому, з нього вбачається, що відповідач усі нарахування пені, процентів та інших виплат відповідно до умов кредитного договору здійснював по 25.12.2008 року.

Таким чином, вимога позивача з метою погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмети іпотеки є підставною.

Разом з тим, в позовній заяві позивач просив встановити спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за ціною, не нижчою ніж 315680,00 грн.

Згідно з правовою позицією ВСУ № 6-1205цс15 від 23.12.2015, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України "Про іпотеку" і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Однак, вказана правова позиція щодо зазначення у рішенні суду початкової ціни предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у наступному була Верховним Судом України змінена (справи № 6-1923цс16, № 6-1907цс16).

Верховний Суд України у правових позиціях № 6-1907цс16 від 02.11.2016 та №6-2284цс16 від 01.03.2017 зазначив наступне.

За вимогами частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України "Про іпотеку" підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Виходячи зі змісту поняття ціни, як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, беручи до уваги аналіз норм ст. ст. 38, 39 Закону України від 5 червня 2003 р. №898-IV "Про іпотеку", Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що в розумінні норми ст. 39 Закону України від 5 червня 2003 р. №898-IV "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Посилання суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам ст.ст. 39 та 43 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку".

Отже, в даному випадку суд приходить до висновку про необхідність встановлення способу реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною: 315680,00 грн. за квартиру № 9, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Шевченка, 4, вартість якої встановлена в звіті про оцінку вищевказаної квартири від 20.06.2018 року.

Дані факти підтверджуються договором про надання кредиту, розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, іпотечним договором, копією статуту.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.611 п.3 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Оскільки зобовязання з основним договором позичальником виконані не були, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: на квартиру, загальною площею 32,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), на праві власності на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 22.06.2004 року за реєстровим № 2264 та зареєстрованого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 24.06.2004 року, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 6296406, шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою ніж 315680,00 грн.

Керуючись 598, 599, 629, 1268, 1269, 1281 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 11, 12, 23, 33, 38, 39, 43 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 263, 280-282 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, загальною площею 32,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), на праві власності на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 22.06.2004 року за реєстровим № 2264 та зареєстрованого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 24.06.2004 року, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 6296406.

Встановити спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною встановленою на рівні 315680,00 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2)на користь акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано та закінчення строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_5