Справа № 222/2175/18
Провадження № 2/222/105/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 сільська рада

Нікольського району Донецької області

представники учасників справи:

представники позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське в порядку загального позовного провадження, за участю представника позивача ОСОБА_4, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Нікольського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом вказуючи, що 21.09.2005 року померла її мати ОСОБА_6 Проте, в установлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, оскільки вважала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на момент смерті її мати була зареєстрована та проживала разом з нею за однією адресою. Проте, після звернення до органів нотаріату їй в усній формі було відмовлено через пропуск строку. Також зазначила, що причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, є та обставина, що вона перебувала у складній життєвій ситуації і стресовому стані через втрату батька за рік до смерті матері, та працювала на ПАТ «МК «Азовсталь» за шестиденним робочим графіком з ненормованим робочим днем. Вона є спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців які б прийняли спадщину померлої немає. Просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подачі до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 21.09.2005 року.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 29.12.2018 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для надання документу, що підтверджує повноваження особи, яка засвідчила копії документів, які згідно додатку додаються до заяви (довіреності або ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність») або надання до позовної заяви копій документів засвідчених особисто позивачкою або нотаріально.

09.01.2019 року на виконання вимог зазначеної ухвали, представником позивачки адвокатом ОСОБА_4 було подано заяву про усунення недоліків з документом (оригіналом ордеру), що підтверджує її повноваження на надання правничої допомоги.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 21.01.2019 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання.

Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Надано заяву про визнання позову. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 22.02.2019 року у прийнятті визнання відповідачем предявленого до нього позову відмовлено, та підготовче провадження закрито і справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася. Про дату час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В позовній заяві просила справу розглянути без її участі за участю її представника - адвоката ОСОБА_4

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не прибув та позивачкою його явку до суду не забезпечено.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що 21.09.2005 року померла мати позивачки ОСОБА_6 Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельного паю, розташованого на території Нікольського району Донецької області КСП «Родіна». Позивачка є спадкоємицею першої черги спадкування за законом, інших спадкоємців які б прийняли спадщину померлої немає. Позивачка на час смерті матері була зареєстрована з останньою за однією адресою, проте після звернення позивачки до нотконтори, для оформлення спадкових прав, нотаріус усно повідомив, що пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому для його поновлення необхідно звернутися до суду. Також пояснила, що в установлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини позивачка не звернулася, оскільки вважала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, так як на момент смерті вони були зареєстровані та проживали разом за однією адресою в м. Маріуполі Донецької області. Крім цього, позивака знаходилась у складній життєвій ситуації і стресовому стані через втрату батька за рік до смерті матері та працювала на ПАТ «МК «Азовсталь» за шестиденним робочим графіком з ненормованим робочим днем. Крім цього предявлення позивачкою позовних вимог саме до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Нікольського району Донецької області обумовлено відсутністю інших спадкоємців та знаходження спадкового майна, а саме земельного паю на території зазначеної Ради.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Нікольського району Донецької області ОСОБА_5 у судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглянути без участі представника сільської ради.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового процесу достатніми суд розглянув справу у відсутність незявившихся позивачки, її представника за довіреністю ОСОБА_3, та представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивачки адвоката ОСОБА_4, розглянувши письмову заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ІІ-УР № 110478 виданого 04.03.1960 року ОСОБА_7 народилася 27.01.1960 року та її матірю зазначена ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис № 12.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-НО № 481669 виданого 02.07.1986 року ОСОБА_8 02.07.1986 року уклала шлюб з ОСОБА_9 та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «Мельникова», про що зроблено відповідний актовий запис № 2071.

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0210017 ОСОБА_6 на підставі рішення Володарської райдержадміністрації від 18.09.1996 року № 328 належить право на земельну частку (пай), розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Родіна».

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО № 062663 виданого 21.09.2005 року ОСОБА_6 померла 21.09.2005 року в м. Маріуполь Донецької області.

Згідно довідки КСН «Таганрозький» від 06.12.2018 року за № 834 ОСОБА_6, яка померла 21.09.2005 року була зареєстрована з 10.06.2005 року за адресою: м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 159, по день смерті, та разом з нею на час смерті була зареєстрована її донька ОСОБА_1.

Також судом встановлено, що згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54472379 від 13.12.2018 року сформованого нотаріусом Нікольської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, у спадковому реєстрі інформація, щодо заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_6, яка померла 21.09.2005 року відсутня.

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно положень ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Справи про спадкування за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України.

Так, відповідно приписів ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово.

Статтями 1261-1266 ЦК України визначено пять черг спадкування за законом, та спадкування за правом представлення, зокрема ст. 1261 цього Кодексу визначено що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємиць за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України).

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст. 1272 ЦК України).

Частиною третьою ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, і це підтверджується наданими стороною позивача доказами, 21.09.2005 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_6 Місцем відкриття спадщини є м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 159, тобто останнє місце проживання спадкодавця.

Позивачка є донькою померлої ОСОБА_6, а тому вона у відповідності до положень ст. 1261 цього Кодексу є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

Інших спадкоємців за законом або за заповітом в ході судового розгляду справи не встановлено.

Також судом встановлено, що позивачка на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі своєю матірю за адресою: м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 159, і у встановлений статтею 1270 ЦК України (шестимісячний строк) не заявила про відмову від прийняття спадщини, а тому в розумінні положень ст. 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

При таких обставинах, обовязку визначеного ст. 1269 ЦК України подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини позивачка не мала, а тому на підставі ч.1 ст. 1272 ЦК України вона не може вважатися такою, що не прийняла спадщину.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що позивачка, як спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті матері прийняла спадщину, а тому встановлений статтею 1270 ЦК України (шестимісячний строк) для прийняття спадщини до виниклих правовідносин застосуванню не підлягає, в звязку з чим права позивачки не порушені, а тому судовому захисту не підлягають, в звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Також слід зазначити, що судом не беруться до уваги доводи сторони позивача з приводу того, що нотаріус відмовив позивачки в реалізації її спадкових прав з підстав пропуску нею строку для прийняття спадщини, оскільки доказів з цього приводу суду не надано.

Слід також зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову, суд також виходить з того, що стороною позивача не доведено, яким саме чином відповідач ОСОБА_2 сільська рада Нікольського району Донецької області порушила права позивачки.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1277 ЦК України, є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином при наявності інших спадкоємців по справі, які прийняли спадщину, позивачка мала предявити позовні вимоги саме до них, а за відсутності такових до органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто відповідної територіальної громади в м. Маріуполі, а не за місцем знаходження спадкового майна.

Оскільки позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, а клопотань з боку позивача про заміну неналежного відповідача на належного під час підготовчого провадження не заявлялося, суд відмовляє в задоволенні позову також і з даної підстави.

Між тим розглядаючи справу повно та всебічно, даючи оцінку всім обставинам справи, зокрема поважності причин пропуску строку звернення позивачки до органу нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, на які позивачка посилається, як на підставу задоволення позовних вимог слід зазначити наступне.

Так, згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини, крім того, що вони є недоведеними, оскільки на їх підтвердження не надано жодних доказів, на думку суду вони ще не є поважними, оскільки вони не повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі нотаріусу відповідної заяви.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин повязаних з обєктивними, непереборними та істотними труднощами для позивачки на подачу нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк після відкриття спадщини, позивачкою суду не надано, а тому і з цих підстав в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду і документально підтвердженні судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 704,80 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355, пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Нікольського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок відшкодуванню на користь позивача ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Нікольського району Донецької області не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 15.04.2019 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець.