справа № 274/887/19
провадження № 2/0274/1319/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.04.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДУ "Бердичівська виправна колонія №70" про стягнення заборгованості по компенсації за належні до видачі предмети речового майна при звільненні, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ДУ "Бердичівська виправна колонія №70" на його користь грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно в сумі 10299 грн 07 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що має право на виплату грошової компенсації за не отримане речове майно. Разом з тим, відповідач при звільненні не виплатив позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Від позивача надійшла заява, в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, 05.04.2019 року спрямував до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, зазначивши про відсутність кошторисних призначень та коштів на рахунку для виплати грошової компенсації за не отримане речове майно.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в Державній установі "Бердичівська виправна колонія №70" з 16.03.2016 року по 23.04.2018 року (а.с. 3).

Згідно довідки № 10 від 11.02.2019 року, станом на 01.02.2019 року старший прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_1 має суму заборгованості грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 10299,07 грн. Кошторисні призначення на виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна відсутні (а.с. 2).

Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578 (далі - Порядок №578).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 578, грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається ДПтС відповідно до їх закупівельної вартості.

Згідно п. 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Аналізуючи вищевказані правові норми суд приходить до висновку, що грошова компенсація виплачується з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Докази виплати позивачу вказаної грошової компенсації відсутні. Також суд бере до уваги те, що факт існування заборгованості відповідач не спростовує.

При цьому суд не погоджується з позицією відповідача щодо неможливості виплати позивачу грошової компенсації через відсутність цільових коштів. Така позиція суду базується на рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року № 63134/00, в якому зазначено, що, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, відповідач допустив порушення чинного законодавства, чим обмежив законне право позивача на своєчасне та повне одержання грошової компенсації за не отримане речове майно, що потребує його захисту в судовому порядку.

Оскільки встановлені судом обставини відповідачем не спростовані, також ним не доведена правомірність невиплати позивачу грошової компенсації, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, викладені в заявленому позові, є обґрунтованими, тому позов слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273,354 ЦПК України,-

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ДУ "Бердичівська виправна колонія №70" про стягнення заборгованості по компенсації за належні до видачі предмети речового майна при звільненні - задовольнити.

Стягнути з ДУ "Бердичівська виправна колонія №70" на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за не отримане грошове майно в сумі 10299 грн. 07 коп.

Стягнути з ДУ "Бердичівська виправна колонія №70" на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко