Суд
Ухвала

24 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 668/13815/15-ц
провадження № 61-16566ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 11 липня 2019 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Херсонська міська рада, Квартирно експлуатаційний відділ міста Миколаєва про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Військова частина НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Херсонського апеляційного суду від 11 липня 2019 року, яку ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 436 грн; необхідно було надати до суду касаційної інстанції належні та достатні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження; надати документи, що посвідчують повноваження Мінакова Р. представляти інтереси, як командира Військової частини НОМЕР_1 та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На адресу суду надійшли матеріали, які підтверджують факт отримання заявником ухвали суду касаційної інстанції від 13 вересня 2019 року (згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором 480, заявник отримав вказану ухвалу 03 жовтня 2019 року).

09 жовтня 2019 року Військова частина НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку надіслала заяву про відстрочення сплати судового збору, яка обґрунтована тим, що Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою, а тому у зв`язку із обмеженим бюджетним фінансуванням на рахунках Військової частини НОМЕР_1 відсутні цільові кошти для сплати судового збору. Також у зв`язку із проведенням АТО та ООС фінансові ресурси Міністерства оборони України спрямовані на першочергове фінансування потреб діяльності Збройних Сил України.

У задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку з цим, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору.

Наведені у заяві підстави для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють його сплату, оскільки безпідставне відстрочення сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2019 року було визначено, що наведені доводи про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, у зв`язку з чим заявнику роз`яснено право навести інші поважні причини пропуску цього строку, та надати належні докази, які підтверджують зазначені ним причини пропуску строку на касаційне оскарження. Також зазначено, що до касаційної скарги не додано документи, що посвідчують повноваження Мінакова Р. представляти інтереси, як командира Військової частини НОМЕР_1 у суді касаційної інстанції.
За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Всупереч пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України Військовою частиною НОМЕР_1 не надано суду доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції (копію конверту з штрихкодовим ідентифікатором для відстеження дати отримання копії постанови Херсонського апеляційного суду від 11 липня 2019 року; копію супровідного листа Херсонського апеляційного суду про направлення оскаржуваної постанови; копію розписки про вручення оскаржуваних судових рішень) в оригіналах чи належним чином завірені їх копії.

08 жовтня 2019 року ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, надіслав заяву про визнання неподаною і повернення касаційної скарги, яку обґрунтовує тим, що Військова частина НОМЕР_1 копію постанови Херсонського апеляційного суду від 11 липня 2019 року отримали 02 серпня 2019 року.

На підтвердження вище вказаних обставин ОСОБА_2 надав копію інформаційного запиту; копію відповіді Херсонського апеляційного суду, з якої вбачається, що копію постанови було направлено 15 липня 2019 року рекомендованою поштою на адресу Військова частина НОМЕР_1 (номер поштового відправлення 843); копію виписки з реєстру відправки рекомендованої кореспонденції; копію відстеження поштового відправлення із сайту ПАТ «Укрпошта» про вручення 02 серпня 2019 року.

За таких обставин, наведені в касаційній скарзі заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження Верховний Суд визнає неповажними.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України, заявнику слід звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, в якій навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 13 вересня 2019 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені у клопотанні Військовою частиною НОМЕР_1 неповажними.

Продовжити Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 25 листопада 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали заявнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко