Справа №621/1673/19
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Бородавки К.П., за участю секретаря судового засідання Єрмоленко О.ОЮ, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банка «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач, Банк) звернулось до суду з вказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі - відповідач) заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 113,76 грн. Також Банк просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1921 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до Банку та підписав заяву №б/н від 10.07.2013, за якою отримав від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 33 000 грн.

В порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та положень Заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які разом із заявою складають між Банком та відповідачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджуються підписом останнього у Заяві, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 20.05.2019 дорівнює 86 113,76 грн, а саме: 34 324,77 грн - заборгованість за тілом кредита; 20 714,128 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита 25 698,08 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 800 грн - нарахована пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина); 4076,85 грн - штраф (процентна складова).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2019 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб (а.с.40-41).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2019 у позивача, на підставі ч.7 ст.81 ЦПК України, витребувані документи на підтвердження доводів, викладених в позові (а.с.88).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку; 19.08.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, зміст якої за своєю суттю аналогічний позов (а.с.63-67).

Відповідач та його представник в судове засідання не прибули. Представник відповідача - адвокат Браславська О.А. надала до суду заяву (а.с.109), в якій просить судове засідання провести за їх відсутністю та зазначає, що з позовними вимогами згодні частково, а саме в частині стягнення суми тіла кредиту в розмірі 33 000 грн, в іншій частині позовних вимог заперечує, підстави заперечення наведені у відзиві, який надійшов до суду 18.07.2019 (а.с.49). Мотиви незгоди зводяться до того, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг відповідачу для ознайомлення не надавався, розмір та порядок нарахування пені та штрафів відповідачу не відомий, заява-анкета відповідних відомостей не містить.

В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені такі фактичні обставини.

10.07.2013 відповідачем з метою отримання кредитної картки заповнена та підписана Анкета-заява про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», за якою відповідач висловив згоду на укладення договору з банком шляхом отримання кредитної картки та погодився, що заява, разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.11).

До Анкети-заяви Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/» (а.с.12-27).

Відповідно до довідки Банку відповідачу в межах підписаного кредитного договору №б/н були видані такі кредитні картки: 623396 терміном дії 09/16; НОМЕР_1 терміном дії 01/18; НОМЕР_2 терміном дії 01/22 (а.с.106).

Відповідно до довідки Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача (договір б/н), останньому було встановлено кредитний ліміт 300 грн, який в подальшому був збільшений до 33 000 грн, а з 23.08.2018 став дорівнювати 0 (а.с.106 зворотній бік).

За випискою з карткового рахунку відповідача по картці НОМЕР_3 за період з 01.01.1999 по 05.10.2019 кредитний ліміт дорівнює 0, всього прихід «95,00 CR», всього розхід «95,00» та за випискою з карткового рахунку відповідача по картці НОМЕР_4 за період з 01.01.1999 по 05.10.2019 кредитний ліміт дорівнює 0, всього прихід «60922,86 CR», всього розхід «170941,04» відповідач користувався кредитними коштами Банку, періодично сплачуючи заборгованість за наданим кредитом (а.с.96-105).

Згідно з Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.07.2013 заборгованість відповідача станом на 20.05.2019 дорівнює 86 113,76 грн, а саме: 34 324,77 грн - заборгованість за тілом кредита; 20 714,128 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита 25 698,08 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 800 грн - нарахована пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина); 4076,85 грн - штраф (процентна складова) (а.с.5-10).

Вирішуючи заявлений спір, суд виходить з таких норм права.

Згідно зі статтями 526, 53, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в порушення норм закону відповідач зобов`язання за укладеним ним з Банком договором (заявою-анкетою) належним чином не виконав, заборгованість за тілом отриманого кредиту не сплатив, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредита в розмірі 55 038,89 грн, з яких 34 324,77 грн - заборгованість за тілом кредита, 20 714,12 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 33 000 грн.

Сума в розмірі 22 038,89 грн (55 038,89 грн - 33 000 грн) стягненню з відповідача не підлягає, оскільки, як вбачається з Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, кредитний ліміт був встановлений відповідачу в розмірі 33 000 грн, який в подальшому змінений до 0 грн (а.с.106 зворотній бік).

За банківським правом кредитним лімітом вважається максимальна сума кредиту, яку може видати банк позичальнику.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, письмових пояснень з приводу нарахованої до стягнення заборгованості за тілом, в тому числі простроченим, кредиту, яким чином відповідач скористувався визначеними до стягнення кредитними коштами в розмірі 22 038,89 грн понад максимальний встановлений йому кредитний ліміт 33 000 грн. (55 038,89 грн - 33 000 грн).

Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом (в тому числі простроченим) кредиту підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 33 000 грн.

Одночасно суд зазначає, що оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача сум пені та штрафів в розмірі 31074,87 грн задоволенню не підлягають, оскільки розмір та порядок їх нарахування не зазначений в Анкеті-заяві позичальника.

Посилання позивача на витяг з Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та Правил надання банківських послуг є безпідставними, оскільки вони не підписані боржником.

Умови та Правила надання банківських послуг Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме надані до позову Витяги з тарифів та з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, суд не приймає до уваги посилання позивача на приписи долученого до позову Витягу з Умов.

При цьому суд враховує положення ч.6 ст.81 ЦПК України, за якими доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Також суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, позовна заява Банку підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 86 113,76 грн, задоволено позов в сумі 33 000 грн, що складає 38,32 %; судовий збір сплачений позивачем при подачі позову, дорівнює 1921 грн. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 736,13 грн (38,32% від 1921 грн).

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (, місцезнаходження - м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на р/р НОМЕР_6 , МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором б/н від 10.07.2013 в розмірі 33000 (тридцять три тисячі) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на р/р НОМЕР_6 , МФО 305299, , судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 736 (сімсот тридцять шість гривень) 13 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Суддя К.П. Бородавка