ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6249/19 Справа № 203/3055/18 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 07 березня 2017 року з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження, що спричинило матеріальну шкоду в розмірі 26 300,76 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Зазначає, що у встановлений законодавством строк звернувся до третьої особи з повідомленням про дорожньо-транспортна пригода і заявою на виплату страхового відшкодування, а після цього неодноразово звертався до вказаного страхового товариства, але ані виплати, ані будь-якої відповіді щодо страхового відшкодування не отримав. Згідно даних МТСБУ, розташованих на його офіційному сайті, ПрАТ «СТ «Іллічівське» з 06 грудня 2016 року позбавлено членства в МТСБУ через заборгованість до фондів. Але, у зв`язку з повідомленням Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про початок регулювання страхових випадків за зобов`язаннями ПрАТ «СТ «Іллічівське» в межах залишку коштів базового гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих МТСБУ від 18 вересня 2018 року, позивачем 29 грудня 2018 року направлено заяву і пакет документів для розгляду питання про страхове відшкодування. 04 січня 2019 року електронною поштою його повідомлено про прийняття документів до розгляду МТСБУ за справою № 55508, встановлено статус «В роботі». Так в повідомлені, зокрема зазначено, що гранична сума відшкодування за зобов`язаннями ПАТ «СТ «Іллічівське» на одного потерпілого визначатиметься Президією МТСБУ з урахуванням отриманих заяв, які прийняті до розгляду і розміру наявного залишку коштів гарантійних внесків страховика. Таким чином, у зв`язку з тим, що на цей час позивач ніякого відшкодування не отримав, не знає розміру наявного залишку коштів гарантійних внесків ПАТ «СТ «Іллічівське» в межах якого здійснюватиметься страхова виплата, просив стягнути солідарно з МТСБУ і ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 26 300,76 грн, а також судові витрати по справі в розмірі 5 104,80 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року в задоволенні позовної заяви відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді, у зв`язку із чим він звернувся до страховика, в якого була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надав відповідні документи. Однак, страхове відшкодування так і не відбулося. На момент подання уточненої позовної заяви він не знав та не міг знати розмір страхового відшкодування МТСБУ, оскільки це питання вирішувалося Президією МТСБУ, тому предмет зобов`язання був неподільний. Крім того, наголошує, що право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про її відшкодування може бути пред`явлена безпосередньо до винного, навіть якщо його відповідальність застрахована, зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

МТСБУ в порядку, передбаченому положеннями ст.360 ЦПК України, подало до Дніпровського апеляційного суду відзив, який мотивовано тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального права, а саме, в даному страховому випадку не можуть нести відповідальність залучені відповідачі, оскільки саме ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» взяло на себе обов`язок з відшкодування шкоди, матеріального збитку, нанесеного внаслідок ДТП.

ОСОБА_2 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 березня 2017 року о 16 год. 20 хв. у м. Дніпрі на пр. Дмитра Яворницького (раніше пр. Карла Маркса) відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , і «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 203/950/17 ОСОБА_2 був визнаний винним в скоєному ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова скасована не була і набрала законної сили 31 березня 2017 року (а.с.12).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості ОСОБА_2 не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

У зазначеній дорожньо-транспортній пригоді автомобілю «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , були спричинені механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту № 0204/17/17 від 07.04.2017 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 , сума спричиненої шкоди власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження, складає 26 300 грн 76 коп. (а.с.13-23). За послуги проведення експертного дослідження з визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу і складання Звіту позивачем було сплачено 1 400 грн, що підтверджується відповідною квитанцією від 07.04.2017 року (а.с.19 на обороті).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», на підтвердження чого йому був виданий Поліс АЕ № 8497016 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач звернувся до вищевказаного страховика з повідомленням про настання страхового випадка, а також з заявою щодо відшкодування заподіяної йому шкоди (а.с.24-27), але до теперішнього часу страховик не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим, на його думку, таке відшкодування має виконати Моторне (транспортне) страхове бюро України і винуватець ДТП.

06 грудня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» втратило статус асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України у зв`язку з заборгованістю щодо сплати внесків і здійснення відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до Закону, та згідно з Законом припинило членство в МТСБУ.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) від 28.09.2016 року № 2446, постановлено рекомендувати Президії МТСБУ розглянути питання про здійснення МТСБУ виплат за рахунок коштів базового гарантійного внеску страховиків до Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах або повернення Дирекцією МТСБУ страховикам, членство яких в МТСБУ припинено, залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання страхових випадків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у частині відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих фізичних осіб.

У зв`язку із зазначеним, враховуючи наявність у фонді захисту потерпілих МТСБУ залишку базового гарантійного внеску ПрАТ «СТ «Іллічівське», Президією МТСБУ прийнято рішення розпочати повернення коштів ПрАТ «СТ «Іллічівське» шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними від імені даного страховика, за рахунок наявного залишку його базового гарантійного внеску.

01 лютого 2019 року МТСБУ здійснило виплату позивачеві страхового відшкодування за рахунок наявного залишку базового гарантійного внеску ПрАТ «СТ «Іллічівське» у розмірі 10 000 грн, що підтверджується наданою самим представником позивача Витягом з банківського рахунку позивача (а.с.226).

Керуючись положеннями ст.ст. 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до МТСБУ є безпідставними, оскільки останній виконав вимоги, покладені на нього положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шляхом сплати позивачеві відповідного відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду в справі № 755/18006/15 (провадження № 14-176 цс 18) від 04 липня 2018 року, у випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдача шкоди. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність, якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, що згідно з договором або Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках передбачених ст. 37 зазначеного закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування (ст.1194 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди з ОСОБА_2 в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають встановленим обставинам у справі та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що позивач скористався своїм правом звернення із позовом до ОСОБА_2 (на якого слід покласти обов`язок сплатити різниці між розміром завданої шкоди, та сумою страхового відшкодування, виплаченою страховиком) і дане право позивача є абсолютним і не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована з посиланням на правові позиції Верховного Суду № 745/1114/15 від 14 лютого 2018 року та Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176 цс 18, за змістом яких саме на страховика покладений обов`язок з відшкодування завданих збитків у межах суми страхового відшкодування.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на припинення діяльності ПрАТ «СТ «Іллічівське» на висновки суду не впливають, оскільки вказані обставини були предметом дослідження суду першої інстанції, яким з актуальної інформації, наявної в у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що станом на дату ухвалення рішення суду у даній справі Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» не припинило свою діяльність, банкрутом не визнано тощо, а відповідно продовжує свою господарську діяльність, а згідно п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В той же час, позивачем не були пред`явлені у даній справі позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» щодо відшкодування спричиненого йому матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_2 .

За таких обставин позивач, як особа, яка вважає, що внаслідок дій ОСОБА_2 особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, порушено її права, має право реалізувати своє право на відшкодування шкоди у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість постановленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова