Номер провадження: 22-ц/813/2226/19
Номер справи місцевого суду: 508/1057/15-ц
Головуючий у першій інстанції Парій І. О.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2017 року (одноособово суддя Парій І.О.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк«ПриватБанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 червня 2014 року у розмірі 12 455,75 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

Згідно кредитного договору №б/н від 03.06.2014 року Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а саме: надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 2 500 гривень. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_2 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. В обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_2 своїх зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконував, порушивши строки виконання платіжних зобов'язань. Станом на 31.08.2015 року прострочена заборгованість по кредиту відповідача становить 12 455,75 гривень.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови зобов'язання і допустив заборгованість з повернення кредиту, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, подав письмові заперечення на позов, зазначаючи, що кредит у позивача не брав, до Банка з приводу кредиту не звертався, Банку надана копія паспорта, в якій не його фотографія.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 24.04.2017 року позов Банка задоволено.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 18.09.2017 року заочне рішення суду від 24.04.2017 року скасовано.

Представник позивача і відповідач не приймали участі у судовому засіданні 04.12.2017 року.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 04.12.2017 року Банку відмовлено у задоволенні позову.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі представник Банка просить рішення суду від 04.12.2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Банказазначає: відмовляючи у позові суд зазначив, що відповідач ніби-то не укладав кредитний договір, проте цей висновок ґрунтується тільки на ствердженнях відповідача, при цьому, експертиза по справі не проводилась, відповідач не заявляв позов про визнання недійсним кредитного договору; посилання суду на те, що відповідач звернувся до Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області із заявою про те, що невідома особа підробила його паспорт та оформила від його імені з Банком кредитний договір б/н від 03.06.2014 року на суму 2 500 гривень, а 19.07.2017 року Миколаївським ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування, не можуть прийматись до уваги, оскільки кримінальне розслідування не завершено, відсутні відомості про повідомлення конкретній особі про підозру у кримінальному провадженні; відповідно до укладеного договору № б/н від 03.06.2014 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки; позивачем надані належні та допустимі докази по справі на підтвердження укладення договору; крім того, наданий розрахунок заборгованості у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору і відповідачем зазначені докази не спростовані; підписуючи заяву, клієнт-відповідач запевнив, що він ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та згоден з ними, факт укладення договору і факт отримання грошових коштів є доведеним.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Увідзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи: рішення суду від 04.12.2017 року є законним та обґрунтованим: він кредит не брав і платіжну картку не отримував; додана позивачем до позову ксерокопія паспорту особи, що брала кредит, не відповідає оригіналу його паспорта, що підтверджується різними фотокартками на першій сторінці його паспорта; фотокартка, надана ним різниця з фотокарткою особи, що брала кредит і зазначені розбіжності позивачем не спростовані; за запитом Миколаївського районного суду Одеської області, Миколаївський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Одеській області надав суду копію форми Ф-1, що підтверджує особу якій було видано паспорт, на якій вклеєна така ж фотокартка, як і у виданому паспорті; фотокартка у формі Ф-1 повністю співпадає з фотокарткою оригіналу виданого ОСОБА_2 паспорта і не співпадає з фотокарткою в копії паспорта, що надав Банк; в апеляційній скарзі Банк зазначає, що рішення суду ґрунтується тільки на ствердженнях відповідача, проте зазначені ствердження позивачем не спростовані.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Згідно кредитного договору №б/н від 03.06.2014 року Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5,32).

Станом на 31.08.2015 року прострочена заборгованість по кредиту у відповідача склала 12 455,75 гривень, з яких: 5 115,35 гривень заборгованість за кредитом; 5 171,08 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 100 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина) і 569,32 гривень штраф (процентна складова, а.с.4,47-53).

19.07.2017 Миколаївським ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування за заявою відповідача про використання невідомою особою завідомо підробленої копії паспорта під час оформлення у Банку кредитного договору

№б/н від 03.06.2014 року на суму 2 500 гривень (а.с.106).

Станом на час розгляду справи у суді першої інстанції відсутні відомості про завершення досудового розслідування за заявою ОСОБА_2 про використання невідомою особою завідомо підробленої копії паспорта під час оформлення у Банку кредитного договору №б/н від 03.06.2014 року на суму 2 500 гривень.

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із кредитного зобов'язання, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з того, що позивач надав неналежні докази з яких неможливо встановити волевиявлення сторін щодо укладення кредитного договору, тобто підписання договору (а.с.111,112).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ч.1 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено і підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, що 03.06.2014 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 31.08.2015 року прострочена заборгованість по кредиту к відповідача склала 12 455,75 гривень, з яких: 5 115,35 гривень заборгованість за кредитом; 5 171,08 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 100 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина) і 569,32 гривень штраф (процентна складова).

Станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції кредитний договір №б/н від 03.06.2014 року між Банком та ОСОБА_2, у встановленому законом порядку, не оспорений і не визнаний недійсним, зокрема з підстав відсутності волевиявлення ОСОБА_2 на укладення зазначеного договору.

За таких обставин, позовна заява Банка про стягнення заборгованості є обґрунтованою, доведеною і підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь Банка заборгованості у розмірі 12 455,75 гривень.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи та аргументи Банка у скарзі стосовно необґрунтованої відмови у позові про стягнення заборгованості прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для задоволення позову.

Доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що: Миколаївський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Одеській області надав суду копію форми Ф-1, що підтверджує особу якій було видано паспорт, на якій вклеєна така ж фотокартка, як і у виданому паспорті; фотокартка у формі Ф-1 повністю співпадає з фотокарткою оригіналу виданого ОСОБА_2 паспорта і не співпадає з фотокарткою в копії паспорта, що надав Банк, - не заслуговують на увагу.

Кредитний договір №б/н від 03.06.2014 року між Банком та ОСОБА_2, у встановленому законом порядку, не оспорений і не визнаний недійсним з підстав відсутності волевиявлення ОСОБА_2 на укладення зазначеного договору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.72 ч.2 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ч.ч.1,6 ЦПК України).

Відповідач, стверджуючи, що 03.06.2014 року він не укладав із Банком кредитний договір, а надана до Банка копія паспорта на його ім'я не є достовірним доказом, як сторона у справі, не ставив питання про визнання правочину недійсним з підстав відсутності у нього волевиявлення. Не заявляв відповідач і клопотання про проведення відповідної експертизи на предмет встановлення достовірності доказу, наданого Банком.

На час розгляду справи в суді апеляцінйої інстанції надані Банком докази на підтвердження волевиявлення відповідача на укладення правочину, у встановленому законом порядку, не спростовані.

Разом з тим, доказування, у даному випадку, доведення недостовірності доказу, не може ґрунтуватися на припущеннях.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки відповідач допустив заборгованість з повернення кредиту, порушене право позивача підлягає захисту судом шляхом задоволення позову і стягнення заборгованості.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд порушив норми процесуального права стосовно належності, допустимості та достовірності доказів, що призвело до неправильного вирішення справи, суд не застосував норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє скаргу Банка, що є підставою для скасування рішення суду прешої інстанції і прийняття нового судового рішення про задоволення позову Банка, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1 218 гривень за розгляд справи у суді першої інстанції і 1 827 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 36, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства Комерційний банк» «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2017 року - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк» «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк» «ПриватБанк» (Код ) заборгованість за кредитним договором б/н від 03.06.2014 року станом на 31.08.2015 року у розмірі 12 455,75 гривень, з яких: 5 115,35 гривень заборгованість за кредитом; 5 171,08 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 100 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина) і 569,32 гривень штраф (процентна складова), а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 218 гривень за розгляд справи у суді першої інстанції і 1 827 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 15.04.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков Є.С. Сєвєрова