Справа № 466/3777/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Зими І.Є.

при секретарі Борис У.Я.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференцзвязку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , Комунального закладу Львівської обласної ради « Навчально-реабілітаційний центр 1-11 ступенів» ОСОБА_4 про стягнення коштів , -

встановив:

17 травня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_1 коштів, незаконно отриманих внаслідок вчинення ним злочину в сумі 1953,32 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.191, ч.1, ч.2 ст. 200 КК України та засуджено у відповідності до ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов'язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки та штраф в розмірі 6 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 102 000 (сто дві тисячі) грн.

Позивача ОСОБА_3 у даному кримінальному проваджені було визнано потерпілою. Вищевказаним вироком зокрема встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного бухгалтера КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая», в період січня-грудня 2016 року, знаходячись на робочому місці і використовуючи робочий компютер незаконно занизив позивачу, як працівникові вказаного закладу належну до виплати заробітну плату в сумі 1953,32 грн., що підтверджується висновком судово-бухгалтерської експертизи №10/1 від 25 січня 2017 року, яка міститься в матеріалах кримінального провадження №466/1735/17 та заволодів вказаними коштами.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що спірна сума, на його думку, повинна бути виплачена позивачу роботодавцем - Комунальним закладом Львівської обласної ради « Навчально-реабілітаційний центр 1-11 ступенів» ОСОБА_4, оскільки є невиплаченою заробітною платою. В подальшому. Навчальний заклад міг би звернутись до нього з позовом. Відтак, вважає себе неналежним відповідачем.

Представник Комунального закладу Львівської обласної ради « Навчально-реабілітаційний центр 1-11 ступенів» ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3, як працівнику установи, було нараховано заробітну плату, з якої відраховані податки та всі обов»язкові платежі. Крім того, як було встановлено в ході судового розгляду кримінальної справи, спірні кошти були перераховані ОСОБА_1 з рахунку установи не в користь ОСОБА_3, а на свій особовий рахунок. Відтак, згідно бухгалтерських документів, спірна сума нарахована і виплачена працівнику і не рахується заборгованістю по заробітній платі перед ОСОБА_3 Між тим, остання визнана потерпілою у кримінальному провадженні і як потерпіла має право на стягнення коштів з винної особи, що заволоділа її коштами.

Заслухавши пояснення учасників , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая».

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.2, 191 ч.3, 200 ч.1, 200 ч.2 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 191 КК України 2 (два) роки обмеження волі; з позбавленням права обіймати посади пов'язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки; за ч.3 ст. 191 КК України 3 (три) роки обмеження волі; з позбавленням права обіймати посади пов'язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки; за ч.1 ст. 200 - штраф в розмірі 4 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 68 000(шістдесят вісім тисяч ) грн.; за ч.2 ст. 200 - штраф в розмірі 6 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 102 000 (сто дві тисячі) грн. У відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено засудженому ОСОБА_1 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади пов'язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки та штраф в розмірі 6 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 102 000 (сто дві тисячі) грн. Однією з потерпілих у даному кримінальному провадженні було визнано позивача у справі.

Згідно вищевказаного вироку, обвинувачений ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного бухгалтера КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая» у період січень грудень 2016 року заволодів коштами, які підлягали для виплати заробітної плати працівнику КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая» ОСОБА_3 в сумі 1953,32 грн. В ході судового розгляду кримінальної справи було задоволено цивільний позов , заявлений в інтересах потерпілого - КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая» , у розмірі 312 023 грн. В загальному ж, з врахуванням розміру шкоди, спричиненої іншим 69 особам, що були визнані потерпілими у провадженні, ОСОБА_1 спричинено шкоду на суму 616 516 грн. 59 коп.

Вищевказаний вирок відповідачем не оскаржувався і вступив в законну силу.

Вказані обставини підтверджуються викладеними в позовній заяві обставинами, долученими до справи копією вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року. З довідки Комунального закладу Львівської обласної ради « Навчально-реабілітаційний центр 1-11 ступенів» ОСОБА_4 від 12.04.19 р. вбачається, що заборгованості перед позивачем по заробітній платі за період, зазначений у вироку суду, немає.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що протиправними діями відповідача позивачу завдано шкоду.

В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У вказаному кримінальному провадженні позивач була визнана потерпілою.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння їй відповідачем шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. Тому, майнова шкода в розмірі 1953,32 грн., виходячи з положень ст. ст. 1166, 1177 ЦК України підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

До стягнення з відповідача підлягають судові витрати , в силу дії ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268 ЦПК України, керуючись ст. ст. 15, 16, 625, 1166 1177 ЦК України, суд , -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, 30.07.1981р.н., (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 1953 (одну тисячу девятсот пятдесят три) грн. 32 коп. завданої матеріальної шкоди.

Стягнути ОСОБА_1, 30.07.1981р.н., (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в доход держави в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок)

Позивач: ОСОБА_3, прож: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_1, прож: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Комунальний заклад Львівської обласної ради «Навчально-реабілітаційний центр 1-11 ступенів» ОСОБА_4 ; м. Львів-Брюховичі вул. Незалежності України, 1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_5