Справа № 426/5006/19
РІШЕННЯ

іменем України

29 жовтня 2019 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та усунення порушень права власності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та усунення порушень права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, вона, згідно договору купівлі-продажу від 07.09.2005 року є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . В належному їй будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - її онук. Відповідач виїхав з належного їй будинку та фактично не проживає за вказаною адресою з 2015 року. При зверненні до Сватівської міської ради з питання зняття з реєстрації ОСОБА_2 їй було надані роз`яснення про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорту для відмітки про зняття з реєстрації. Його речей у належному їй будинку немає, він не цікавиться його станом, за останні декілька років він не цікавиться його станом, не бере участі у його ремонті і утриманні та не сплачує комунальні платежі. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстрації відмовляється. Вона самостійно, за власні кошти проводе утримання будинку, утримує подвір`я у належному стані. Зараз вона здійснює оформлення субсидії, але дана обставина не дає можливості для здійснення цього права. Реєстрація у належному їй будинку іншої особи порушує її права як власника, на розпорядження, володіння та користування належним мені на праві приватної власності майном. Враховуючи те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, він може бути знятий з реєстрації за вищевказаною адресою. Таким чином вона є власником зазначеного житлового будинку з 07.09.2005 року, але у зв`язку з реєстрацією на своїй житловій площі особи, яка фактично не проживає за даною адресою, не дає їй у повному обсязі користуватись майном, зокрема не можу укладати комунальні договори виходячи з фактичної кількості зареєстрованих осіб, користуватися пільгами та субсидією на оплату комунальних послуг на житловій площі, що порушує право приватної власності. Вважає, що її права як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту.

20.05.2019 року позивач надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, де просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , права користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 10 червня 2019 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач у судове засідання не прибув, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та на задоволені позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк правом на подачу відзиву на позов не скористався, в судове засідання не з`явився, направив на електрону адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 07.09.2005 року є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . (а.с.12-15).

В даному будинку зареєстровані: позивач - ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_2 , 1994 року народження, що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.19).

Як вбачається з позовної заяви, відповідач виїхав з будинку та фактично не проживає за вищевказаною адресою з 2015 року. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстрації відмовляється. Вона самостійно, за власні кошти утримує будинок, подвір`я у належному стані та сплачує комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій. (а.с.28-33)

Крім того, в своїй заяві відповідач повідомив, що в зв`язку з скрутним матеріальним становищем він не може самостійно з`явитися для зняття з реєстрації, на даний час мешкає в іншій області. (а.с.57)

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст. ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 07.09.2005 року є власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 та заяву відповідача про визнання ним позову, суд приходить висновку, що право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком з відповідними господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень, ст.. ст.. 12, 81, 263-265, 354,355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та усунення порушень права власності задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , права користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2019 року.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка