ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

м. Черкаси

Справа 358/516/19 Провадження № 22-ц/821/531/19
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л.І.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Побережної Н.П., дата складання повного тексту рішення 16 серпня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

15 квітня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що 02 лютого 2011 року на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 07 лютого 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 26 095 грн. 79 коп., яка складається із 10 315 грн. 45 коп. заборгованості за тілом кредиту; 5 859 грн. 81 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 7 380 грн. 61 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 821 грн. 07 коп. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1 218 грн. 85 коп. штрафу (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 26 095 грн. 79 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 лютого 2011 року на користь АТ КБ «Приватбанк» в сумі 10 315 грн. 45 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 759 грн. 37 коп.

Рішення мотивовано тим, що зазначені позивачем обставини не є підставою для задоволення позовних вимог у повному об`ємі, оскільки відсутні докази отримання відповідачем кредиту у розмірі 2 500 грн., проте враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за тілом кредиту в сумі 10 315 грн. 45 коп. в добровільному порядку позичальником банку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, суд прийшов до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Вимоги щодо стягнення пені та штрафних санкцій, заборгованості за простроченим тілом кредиту не підлягають до задоволення у зв`язку з їх недоведеністю, так як позивач не надав жодного доказу того, що надані ним Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms, без реквізитів щодо їхньої дати прийняття та затвердження, та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», також без підписів сторін та без реквізитів, дійсно є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору у вигляді анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку» від 02 лютого 2011 року, враховуючи, що вони не підписувалися відповідачем, не мають терміну складання, строку їх дії, а пам`ятка клієнта, що згідно п. 2.1.1.2.1. даних Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанку», є складовою договору, взагалі відсутня.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 18 вересня 2019 року, АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недостатньо повне дослідження письмових доказів та дійсних обставини справи, що мають значення для справи, просив його скасувати в частині незадоволених позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та задовольнити вимоги банку у цій частині в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 5 859 грн. 81 коп.

Укладення між банком та відповідачем договору приєднання підтверджується змістом заяви в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають договір банківського обслуговування.

До матеріалів справи доданий належний та допустимий доказ на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, пені, тілу, кредиту; суми нарахувань по кожному з видів зобов`язань, в тому числі накопичувальним порядком.

Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості це графа «Тіло кредиту на звітню дату») та простроченої (графа «Тіло кредиту прострочене на звітню дату»).

Платіж за умовами договору включає плату за користуванням кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.

Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, яка складається з двох складових 10 315 грн. 45 коп. заборгованості за тілом кредиту та 5 859 грн. 81 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 31 жовтня 2019 року на 15:00 год. в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

02 лютого 2011 року на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (а.с. 10).

Із анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлена в письмовому вигляді. Своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанк, а також його місцезнаходження.

В даній анкеті-заяві наявна інформація про те, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна» та, що кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» GOLD становить 10 000 грн.

При цьому, анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не мітить посилань на умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору.

В підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем надано два розрахунки заборгованості за договором № б/н від 02.02.2011, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31.08.2015 та станом на 07.02.2019.

Згідно розрахунку станом на 07 лютого 2019 року заборгованість відповідача становить 26 095 грн. 79 коп. та складається із 10 315 грн. 45 коп. заборгованості за тілом кредиту; 5 859 грн. 81 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 7 380 грн. 61 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 821 грн. 07 коп. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1 218 грн. 85 коп. штрафу (процентна складова), в підтвердження чого надав розрахунки заборгованості за договором б/н від 02.02.2011 станом на 31.08.2015 та станом на 07.02.2019 (а.с. 4 9).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. ч. 1,2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу та штрафів.

Предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути, зокрема, грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість за спірним кредитним договором від 02 лютого 2011 року по тілу кредиту становить 10315 грн. 45 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відсутність заборгованості чи її наявність у іншому розмірі відповідач суду не довів.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, обґрунтовував свої вимоги тим, що фактично отримані позичальником кошти в добровільному порядку не були повернуті, тому вимога щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10315 грн. 45 коп.

Відмовляючи в задоволенні позов вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені та штрафу, тому вимога банку про стягнення зазначених складових кредитної заборгованості не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. ст. 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовані тим, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, в наслідок підписання заяви-анкети разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті.

Проте, наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання анкети-заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

Водночас надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справах № 6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15.

Доказуючи розмір фактично отриманої суми кредитних коштів Банком було надано два розрахунки заборгованості, а саме перший з моменту підписання акети-заяви 02 лютого 2011 року по 31 серпня 2015 року та з 01 вересня 2015 року по 07 лютого 2019 року.

Надані розрахунки заборгованості виконані у формі таблиць із зазначенням відповідних граф, а в кінці розрахунку зазначені, як висновок, остаточні суми на кінець періоду за який вони виконані.

Із першого розрахунку вбачається, що він містить, зокрема, графи: «сальдо поточної заборгованості за кредитом», «сальдо простроченої заборгованості за кредитом», «нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти». Станом на 31 серпня 2015 року заборгованість за кредитом становила 2 050 грн. 79 коп., заборгованість за процентами 79 грн. 94 коп.

В другому розрахунку вже, зокрема, наявні графи: «тіло кредиту», «прострочене тіло кредиту» та «заборгованість за наданим кредитом». При цьому, в кінці періоду зазначено, що заборгованість за тілом кредиту становить 10315 грн. 45 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5 859 грн. 81 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.

При цьому, в апеляційній скарзі Банком зазначено, що платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості за кредитом. У разі несвоєчасного або в не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою, тому основними вимогами Банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Пункт 1.1.1. доданих до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг визначає терміни і поняття, при цьому поняття тіло кредиту та прострочене тіло кредиту в ньому відсутні.

Відповідно до п.п. 1.1.1.60 мінімальний обов`язковий платіж це розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісячно має сплачувати клієнт протягом терміну дії карти. Цей платіж розраховується, як сума овердрафта і суми щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом.

Прострочений кредит кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті Банку в термін, передбачений договором (п.п. 1.1.1.88).

Таким чином, прострочене тіло кредиту, кім іншого, включає в себе відсотки за користування кредитом.

При цьому, позивачем не було надано суду виписки по відкритому на ім`я відповідача рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів та заборгованості.

Враховуючи, що стягненню з відповідача підлягає виключно сума безпосередньо отриманих за допомогою банківської карти коштів, за відсутності виписки по рахунку боржника, відсутності в наданому розрахунку складових простроченого тіла кредиту та відсутності визначеного договором порядку нарахування відсотків за користування кредитом, Банком не доказано належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту в сумі із тілом кредиту складають саме фактично отримані відповідачем кошти.

Колегія суддів враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за тілом кредиту складається з двох складових, а саме з заборгованості за тілом кредиту та з заборгованості за простроченим тілом кредиту є необґрунтованими, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом у сумі 5 859 грн. 81 коп. становить собою заборгованість за тілом кредиту, до того ж, заборгованість за тілом кредиту не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів, якими користувався відповідач.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 31 жовтня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак