Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1653/19
Провадження № 2/376/994/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивач вказав, що він ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

По сусідству з позивачем, у вищезазначеному житловому будинку, у квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 . Житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться у спільній власності позивача і відповідача, з визначеними частками власності по 1/2 у кожного.

Позивач в своєму позові вказує, що відповідач влаштувала на території земельної ділянки, що знаходиться за зазначеною вище адресою очисну споруду - каналізацію. Вказаний самочинно збудований об`єкт знаходиться близько до вікна помешкання, де проживають позивач та третя особа. Самочинно збудований об`єкт чинить значні перешкоди у користуванні майном, адже постійно присутній неприємний запах, позивач та третя особа позбавлені можливості відкрити вікна із свого помешкання, крім того в позивача наявна маленька дитина, яку через дії відповідача позивач не в змозі вигулювати на території свого помешкання. Позивач зазначає, що протиправні дії відповідачки мають тривалий характер та неодноразово ставали суперечкою позивача, третьої особи з відповідачкою. Оскільки добровільно вирішити спір не вдалося. Позивач, третя особа зверталися до органів місцевого самоврядування для врегулювання спірних питань (Копія Акту комісії по розгляду звернення громадянина ОСОБА_3 щодо порушення ДБН 360-92 ** та правил добросусідства).

Комісією по розгляду звернення ОСОБА_3 щодо порушення норм ДБН 360- 92** та правил добросусідства встановлено, що на території відповідачки дійсно знаходиться очисна споруда каналізація близько до вікна заявника (третьої особи).

Комісією зазначено, що відповідачці, на підставі наданих останньою документів належить на праві власності земельні ділянки площею 0,0262 га та 0,1000 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , проте дозвільні документи на влаштування очисної споруди каналізації відсутні.

Також позивач зазначає, що заїзд на його земельну ділянку здійснюється по заїзду шириною в середньому 3 м. по земельній ділянці, яка відноситься до земель загального користування. Однією своєю стороною заїзд межує із земельною ділянкою відповідачки, біля огородження якої, з боку заїзду, остання висаджує квіти, таким чином перешкоджає в проїзді позивачу на свою земельну ділянку.

У зв`язку з вищезазначеним позивач, третя особа також неодноразово зверталися до уповноважених органів зі скаргами, докази чого додаються до позовної заяви.

Тому на підставі вищевикладеного позивач звертається до суду та просить:

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні майном шляхом знесення самочинного збудованої очисної споруди каналізації та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування шляхом заборони висаджувати квіти по заїзді до помешкання ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності за наявними в матеріалах справи документами (а.с.71).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність та не застосовувати фіксування судового засідання технічними засобами, а також до матеріалів справи долучила Проект-Реконструкція дворової каналізаційної мережі та споруд квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с.68,72-83).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а. с. 37, 88).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання у відсутність не з`явившихся учасників справи на підставі вимог ст. ст.211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8-11).

По сусідству з позивачем, у вищезазначеному житловому будинку, у квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 . Житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться у спільній власності позивача і відповідача, з визначеними частками власності по 1/2 у кожного, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8-11).

Відповідач влаштувала на території земельної ділянки, що знаходиться за зазначеною вище адресою очисну споруду - каналізацію. Вказаний самочинно збудований об`єкт знаходиться близько до вікна помешкання, де проживають позивач та третя особа, що не заперечується відповідачкою.

Самочинно збудований об`єкт чинить значні перешкоди у користуванні майном, адже постійно присутній неприємний запах, позивач та третя сторона позбавлені можливості відкрити вікна із свого помешкання, крім того в позивача наявна маленька дитина, яку через дії відповідача позивач не в змозі вигулювати на території свого помешкання.

Протиправні дії відповідачки мають тривалий характер та неодноразово ставали суперечкою позивача, третьої особи з відповідачем. Оскільки добровільно вирішити спір не вдалося. Позивач, третя особа зверталися до органів місцевого самоврядування для врегулювання спірних питань, що підтверджується Копію Акту комісії по розгляду звернення громадянина ОСОБА_3 щодо порушення ДБН 360-92 ** та правил добросусідства (а.с. 7).

Комісією по розгляду звернення ОСОБА_3 щодо порушення норм ДБН 360- 92** та правил добросусідства від 02.07.2018 року встановлено, що на території відповідача дійсно знаходиться очисна споруда каналізація та комісія рекомендувала ОСОБА_2 своєчасно очищати вигрібну яму, у спекотний період, застосовувати відповідні біопрепарати для усунення запахів, оформити дозвільні документи на влаштування очисної споруди каналізації та дотримуватися правил добросусідства (а.с.7).

Відповідно з матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 отримавши вищезазначений акт комісії від 02.07.2018 року (а.с.7) виготовила технічну документацію дворової каналізаційної мережі та перенесла вигрібну яму, що підтверджується Реконструкцією дворової каналізаційної мережі та споруд квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с.72-83), що приводить суд до висновку, про те що відповідачка дотримується правил добросусідства та виконала рекомендації комісії.

Також позивач зазначає, що заїзд на його земельну ділянку здійснюється по заїзду шириною в середньому 3 м. по земельній ділянці, яка відноситься до земель загального користування. Однією своєю стороною заїзд межує із земельною ділянкою відповідача, біля огородження якої, з боку заїзду, відповідачка висаджує квіти, таким чином перешкоджає в проїзді позивачу на свою земельну ділянку.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Частиною 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Із змісту частини 1 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» випливає, що основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

Частиною 1 статті 50 Конституції України передбачено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

За приписами ч.1 ст.270 Цивільного кодексу України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на недоторканість особистого сімейного життя.

Згідно ч. 1 ст.103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідних земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім учасникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.10 та ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» влаштування вигрібних ям, дворових туалетів та сміттєзбірників відносяться до елементів благоустрою. Контроль у сфері благоустрою населених пунктів згідно ч.1 ст.40 вказаного закону здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Згідно п.3.25б Державних будівельних норм Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень 360-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17.04.1992 року №44, за відсутності інженерних мереж міської каналізації слід передбачати каналізування садиб з використанням місцевих очисних споруд, проект яких погоджений з органами санепідслужби. Обладнання внутрішньодомової каналізації з відведенням побутових стоків у вигріб забороняється.

П.3.26 ДБН 360-92 визначено, що відповідно до санітарних норм вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибинні двору не ближче 15 м. від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб.

Разом з тим, п.3.31 ДБН 360-92 передбачено, що дворову вбиральню і компостосховище рекомендується розміщувати безпосередньо біля сараю для худоби на відстані не менше 15 м. від жилих будинків і 20 м. від джерела водопостачання (колодязя), обов`язково враховуючи напрямок ухилу ділянки.

Матеріалами справи підтверджено факт облаштування відповідачем вигрібної (каналізаційної) ями по АДРЕСА_3 , з порушенням вимог п.3.31 ДБН 360-92 в частині відстані до джерела водопостачання (колодязя), замість встановлених 20 м. - 15 м.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем вимог Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 року за №45 щодо обладнання вигрібної (каналізаційної) ями водотривким матеріалом з щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Щодо питання порушеного права позивача на користування земельною ділянкою та обраного способу захисту цього права, частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року за №5, позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Так, як в ході розгляду справи судом встановлено, відповідачка ОСОБА_2 отримавши акт комісії від 02.07.2018 року (а.с.7) виготовила технічну документацію дворової каналізаційної мережі та перенесла вигрібну яму, що підтверджується Реконструкцією дворової каналізаційної мережі та споруд квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с.72-83), що приводить суд до висновку, про те що відповідачка дотримується правил добросусідства та виконала рекомендації комісії, а також позивачем не надано жодних доказів щодо висаджування відповідачкою квітів по заїзді до помешкання ОСОБА_1 та порушенням останньою вимог ст. 103,152 Земельного кодексу України, ст. 270,319 Цивільного кодексу України, що не відповідає вимогам ст. ст. 12,81 ЦПК України, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 потрібно відмовити в повному обсязі, також відповідно до ухвали Сквирського районного суду Київської області від 11.07.2019 року про забезпечення позову на майно відповідачки, а саме: квартиру АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_2 накладено арешт, який відповідно до вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України необхідно скасувати .

Керуючись п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року за №5,ст. 50 Конституції України,ст. ст.103, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 270,319 Цивільного кодексу України, ст. ст. 25,26,29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності », ст. ст. 2,4,12,13,76,81,158,211,247,258,259,263 - 265,351,352,354 ЦПК України, п.3.25б Державних будівельних норм Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень 360-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17.04.1992 року №44, суд,

Вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном - відмовити в повному обсязі.

Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_2 , який накладено відповідно до ухвали Сквирського районного суду Київської області 11.07.2019 року.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко