Справа № 405/494/17
Провадження №2/405/106/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І., Шумейко Ю.В., Тюпі Ю.В., Гершкул М.В.,

за участю учасників справи:

представника позивача за первісним позовом

(представника відповідача за зустрічним позовом) Бистрова С.А.

відповідача за первісним позовом (позивача

за зустрічним позовом) ОСОБА_1

та представника відповідача за первісним позовом

(позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвоката Добрострой О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу № 405/494/17 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору про надання банківських послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої на свою (позивача) користь заборгованість у розмірі 24 944,00 грн. за кредитним договором № б/н від 23.09.2013 року, зазначивши в обґрунтування позовних вимог,що відповідно до умов зазначеного Договору, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт при укладенні Договору дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. В свою чергу, власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, відповідно до п. 2.1.1.5.7 Договору. Відносини між Банком та Клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua), або інший інтернет/SMS ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті (www.privatbank.ua), ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. При цьому, при укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг», та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті (www.privatbank.ua), згідно з якими обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується також факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Зазначив, що свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбаченими Договором та в межах кредитного ліміту.

У порушення умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.10.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 24944 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7196 грн. 84 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 5998 грн. 83 коп., нарахованої пені в розмірі 10084 грн. 33 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил в розмірі 500 грн. (фіксована частина) + 5% відсотків від сумизаборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, що становить 1164 грн. 00 коп.

З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 23.09.2013 року в розмірі 24944 грн. 00 коп., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 09.02.2017 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду.

До початку розгляду справи по суті відповідачем ОСОБА_1 подана зустрічна позовна заява, яка зареєстрована судом за вх. № 24244 від 17.10.2017 року, до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним, в якому просила визнати недійсним договір про надання банківських послуг, що був укладений між нею (позивачем) та ПАТ КБ «ПриватБанк» у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року. В обґрунтуваннязустрічної позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року вона не підписувала, і підпис, який міститься в даній анкеті заяві їй не належить. Також зазначила, що дана анкета-заява містить ряд недостовірних даних про неї, а саме: невірно зазначене місце роботи - ЗОШ І-ІІІ ступенів № 21, замість правильного - ЗОШ № 6 та дата початку роботи на поточному місці роботи 2001 рік замість правильного 1981 рік, що також свідчить про відсутність її ( ОСОБА_1 ) волевиявлення на укладення даного кредитного договору. З огляду на викладене, просить визнати недійсним договір про надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року, що був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17.10.2017 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТКБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Крім того, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також судом відзначається, що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у зв`язку з чим розгляд зазначеної цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року.

30.03.2018 року від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, який зареєстрований судом 30.03.2018 року за вх. № ЕП-1451/28137, в якому вказано, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 23.09.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підставі поданої заяви ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова картка, яку отримала ОСОБА_1 , та мобільний телефон, який вона вказала. При цьому, на момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами, а правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків. Зазначив, що ОСОБА_1 не надала до суду доказів на спростування дійсності Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, які долучені до позовної заяви. Також, вказав, що ОСОБА_1 до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої обов`язки за договором. Крім того, ОСОБА_1 , починаючи з дати укладення спірного договору - 23.09.2013 року було відомо про порушення її прав та з цього часу почався перебіг строку позовної давності, який сплив 23.09.2016 року, в той час як ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом лише у 2017 році, а тому просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні зустрічного позову та задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» за первісним позовом.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 30.05.2018 року за клопотанням позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 по даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Волкова, 2. Крім того, провадження по даній цивільній справі на час проведення експертизи, - зупинено.

Ухвалою суду від 16.07.2018 року відновлено провадження у справі для вирішення клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи.

14.08.2018 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку від 07.08.2018 року № 2278/2279/18-27, відповідно до якого ухвала суду від 30.05.2018 року про призначення судової почеркознавчої експертизи не виконана, у зв`язку з тим, що станом на 07.08.2018 року відповідно до клопотання експерта не надано додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, та не сплачена вартість експертизи.

При цьому, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 подано заяву за вх. № 23430 від 20.09.2018 року про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, яку остання просила доручити експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, зазначивши на обґрунтування заяви, що у зв`язку з тим, що вона ( ОСОБА_1 ) отримала лист із Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про оплату експертизи в строк до 04.08.2018 року лише 05.09.2018 року, тому нею ( ОСОБА_1 ) було пропущено строк оплати експертизи, більш того, зазначила, що сума вартості експертизи у розмірі 4 719 грн. є для неї ( ОСОБА_1 ) непосильно великою, оскільки фактично дорівнює розміру її заробітної плати за один місяць, на підставі чого проведення почеркознавчої експертизи просила доручити іншій експертній установі.

Ухвалою суду від 20.09.2018 року по даній цивільній справі за клопотанням позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Василенка, 3 та на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

В свою чергу, представник експертної установи у рамках проведення зазначеної судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.09.2018 року у даній цивільній справі, звернувся до суду з клопотанням про надання додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку, зокрема: вільних зразків підпису ОСОБА_1 за період 2012-2014 рр. у кількості не менше десяти-п`ятнадцяти підписів, а також конкретизувати, на яких саме сторінках (номер сторінки) матеріалів справи знаходяться зразки підпису ОСОБА_1 , а також вказати назву графи, у якій міститься досліджуваний підпис відповідно до її фактичної назви у документі (графа «Підпис Клієнта» у документі відсутня).

Ухвалою суду від 02.01.2019 року відновлено провадження по справі з метою виклику сторін для розгляду клопотання експерта та призначено судове засідання у справі.

В судовому засіданні 14.02.2019 року відповідачем ОСОБА_1 надано в копіях документи, в яких містяться вільні зразки її підпису за період з 2012-2014 рр., а також представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Добрострой О.С. заявлено клопотання, яке підтримано позивачем, про витребування у навчально-виховного об`єднання № 6, за місцем роботи відповідача, оригіналів документів, які (документи) були надані у копіях ОСОБА_1 , а також зазначено, що в цивільній справі № 405/494/17 на аркушах 61, 70, 76, 79, 81, 86, 95, 100, 101, 107, 175, 177 містяться умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_1 , а також вказано, що досліджуваний підпис міститься в графі «Підпис».

Ухвалою суду від 14.02.2019 року витребувано у навчально-виховного об`єднання № 6 СЗШ І-ІІІ ступенів ЦЕВ «Натхнення» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області оригінали документів: заяву ОСОБА_1 про надання додаткової відпустки в кількості 3-х днів з 28 по 30 березня 2012 року від 21.03.2012 року; заяву ОСОБА_1 про надання відпустки тривалістю 5-ть днів за 28.05., 29.05., 31.05., 01.06, 07.06.2012 року від 11.05.2012 року; заяву ОСОБА_1 про надання щорічної основної відпустки в кількості 56 календарних днів з 18 червня по 13 серпня 2013 року від 15.05.2013 року; заяву ОСОБА_1 про надання щорічної основної відпустки терміном на 56 календарних днів з 23 червня по 18 серпня 2014 року від 15.05.2014 року; наказ від 14.02.2012 року № 94/о «Про організацію та відвідування Кіровоградської обласної бібліотеки ім. Гайдара учнями 1-2 класів»; атестаційний лист педагогічного працівника, що атестується ОСОБА_1

20 травня 2019 року на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2019 року НВО № 6 надано в оригіналах витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 21.05.2019 року уточнено питання, поставлене на вирішення експертів Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України при проведенні судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 20.09.2018 року та на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Ухвалою суду від 23.09.2019 року відновлено провадження по справі та призначено судове засідання у справі.

Представник позивача за первісним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом) ПАТ КБ «ПриватБанк» Бистров С.А. ( діє на підставі довіреності №7907-К-О від 28.12.2016 року) у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підтримав з підстав, зазначених в позові, просив первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання банківських послуг, - відмовити.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та її представник - адвокат Добрострой О.С. (діє на підставі ордеру серії КР №009073 від 28.12.2017 року) у судовому засіданні позовні вимоги позивача за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнали в повному обсязі, просили відмовити в його задоволенні, при цьому зустрічний позов просили задовольнити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, відповідача ОСОБА_1 , враховуючи подані учасниками справи заяви та пояснення, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет як первісного, так і зустрічного позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача за первісним позовомслід відмовити,а зустрічний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за договором про надання банківських послугвід 23.09.2013 року, сторонами якого вказано ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Банк) таТихонова О.А. (Клієнт), який укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якої Клієнт виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку: тип карти: Зарплатний проект. Крім того, Клєнт погодився з тим, що зазначена Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді

При цьому, згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 23.09.2013 року за період з 23.09.2013 року по 30.10.2016 року станом на 30.10.2016 року становить 24944,00 грн., з якої: тіло кредиту в розмірі 7196 грн. 86 коп.; заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 5998 грн. 83 коп.; пеня в розмірі 10084 грн. 33 коп.; заборгованість по судовим штрафам в розмірі 1684 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Судом відзначається, що на підтвердження факту укладення договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 23.09.2013 року, розрахунок заборгованості, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Універсальна Contract», «Універсальна Gold») та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Разом з тим, суд зауважує, що анкета-заява містить лише анкетні дані ОСОБА_1 , її контактну інформацію, та поряд з цим, заява не містить даних про умови кредитування, а також у ній відсутні відомості про те, яку кредитну картку Клієнт отримав, строк дії цієї картки, натомість у графі «Виявляю бажання оформити на своє ім`я» як вид рахунку вказано «Зарплатний проект», а не картку «Універсальна», а у графі «Під час оформлення картки «Універсальна» або картки Gold відмітка про отримання Клієнтом Пам`ятки, що містить також Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, - відсутня.

Також вказана анкета-заява не містить запису, який бажаний кредитний ліміт по платіжній карті «Універсальна»/Gold підписант просила встановити.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була надана у користування саме платіжна картка «Універсальна», Тарифи обслуговування якої були ним надані до суду. При цьому, Тарифів обслуговування карт типу «Зарплатний проект» ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду також не надав.

В свою чергу, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , звернулася до суду з зазначеним позовом, предметом якого є визнання недійсним договору про надання банківських послуг від 23.09.2013 року, сторонами якого є ПАТКБ «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , з обраним способом захисту як визнання правочину недійсним, обґрунтовуючи позовні вимоги та зазначаючи як на підстави позову, що вона ( ОСОБА_1 ) не укладала зазначеного договору, підпис в оспорюваному договорі від її імені вчинено іншою невідомою особою, відповідно нею не вчинялось дій, спрямованих на виникнення відповідних правовідносин.

При цьому, як вбачається з висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України Смірнової С.І. від 07.08.2019 року № 222/1 підпис в графі «Підпис», який виконаний від імені «Клієнт: ПІБ. ОСОБА_1» Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 23.09.2013 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).

Згідно з частинами першою та третьою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, наявність волевиявлення особи має бути обов`язковою, особа має бажати настання правових наслідків за укладеним договором, набувати права та обов`язки, що випливають з умов договору.

За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 як на підстави позову вказувала на те, що її волевиявлення на укладення договору було відсутнє і вона такого договору не підписувала, а тому з зазначених підстав просила визнати недійсним договір про надання банківських послуг, що був укладений між нею (позивачем) та ПАТ КБ «ПриватБанк» у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі.

Беручи до уваги вищевикладені встановлені судом обставини по суті спору, який виник між сторонами по справі та є предметом даного судового розгляду, судом відзначається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено клопотання, викладене у відзиві на зустрічну позовну заяву, про застосування наслідків спливу позовної давності, в зв`язку з чим судом відзначається наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ПАТ КБ «ПриватБанк» наголошується на тому, що перебіг трирічного строку позовної давності, в межах якого позивач могла звернутися до суду в даному конкретному випадку починається 23.09.2013 року, тобто з моменту, коли ОСОБА_1 стало відомо про наявність договору про надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 рокута вона довідалась про порушення її прав та інтересів, однак, суд з такою позицією останнього не погоджується беручи до уваги наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, на підставі доказів, поданих учасниками справи. Однак, щодо необхідності належного обґрунтування обставин, на які посилається ПАТ КБ «Приватбанк» у відзиві на зустрічний позов, останнім не надано доказів того, що ОСОБА_1 стало відомо про наявність договору про надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року саме 23.09.2013 року з моменту його укладення, як і відсутнє звернення від ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду в порядку ст. 84 ЦПК України про витребування доказів, необхідних для доведення Банком такої позиції, при тому, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, передбачених ЦПК України, зокрема, шляхом витребування доказів за клопотанням учасника справи.

Разом з тим, судом відзначається, що зі змісту зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона дізналася про наявність договору про надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року після звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за вказаним договором. До даної позовної заяви була долучена ксерокопія анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 23.09.2013 року, яку вона не підписувала, у зв`язку з чим і звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання договору недійсним з зазначених вище підстав. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» з додатками (зокрема, копію анкети-заяви б/н від 23.09.2013 року) ОСОБА_1 отримала 07.08.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відміткою на її заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 04.08.2017 року.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 копію анкети-заяви б/н від 23.09.2013 року отримала 07.08.2017 року, то саме з цього моменту ОСОБА_1 була достеменно обізнана про наявність договору про надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року, а отже, остання довідалась про порушення свого права, тому, на переконання суду, саме з 07.08.2017 року починається перебіг трирічного строку позовної давності, в межах якого позивач могла звернутися до суду. Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання договору про надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року недійсним 17.10.2017 року, то вона звернулася до суду із вказаною вимогою в межах строку позовної давності.

З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав як первісного, так і зустрічного позову, наданих учасниками справи доказів, та оцінивши наявні докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, та встановивши під час розгляду справи факт відсутності волевиявлення ОСОБА_1 на укладення спірного договору про надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року, оскільки зазначений договір від імені ОСОБА_1 підписано іншою особою, що підтверджено висновком експерта, та в даному випадку, зазначений висновок судового експерта на підставі ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України є належним та допустимим доказом, який приймається судом до уваги, на підставі чого суд прийшов до висновку про необгрунтованість та недоведеність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 23.09.2013 року, які слід залишити без задоволення, та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору про надання банківських послуг б/н від 23.09.2013 року, що був укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , на підставі статей 203, 207, 215 ЦК України.

При вирішенні судом питання про розподіл між сторонами судових витрат судом відзначається наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 3, 6, 7 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з довідки №690 фактичної вартості проведення судово-почеркознавчої експертизи (дослідження) за висновком № 222/1 від 07.08.2019 року вартість експертизи склала 2 826,00 грн., які були сплачені ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією від 09.09.2019 року.

З огляду на викладене вище, та з урахуванням норм ст.ст. 139, 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 здійснила оплату за проведення експертизи, що є витратами, пов`язаними з розглядом справи, на підставі чого стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають понесені нею витрати на проведення експертизи в розмірі 2 826,00 грн., а також сплачений ОСОБА_1 за подання зустрічної позовної заяви судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 197, 200, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 23 вересня 2013 року в розмірі 24 944 грн. 00 коп., - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору про надання банківських послуг, - задовольнити.

Визнати недійсним договір про надання банківських послуг, що був укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у формі Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг б/н від 23 вересня 2013 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2 826 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова