Справа № 215/5748/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Коноваленка М.І.

секретар судового засідання - Пономаренко М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2019 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПРАТ «ЦГЗК»), яким просить стягнути 150 228,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-10).

В обґрунтування вказує, що з 01.12.2004 р. по 20.02.2007 р., виконуючи роботу відповідно до трудового договору за спеціальність «Машиніст екскаватора» у кар`єрі на ПРАТ «ЦГЗК» (всього в шкідливих умовах працював 21 рік 7 місяців), він отримав хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-перефіричним ангіодистанічним синромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, С7), з вираженим статико-динамічними порушеннями хребта на фоні спондилоартрозу, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), які, відповідно до акту розслідування від 16.04.2019 р., виникли з вини роботодавця.

Згідно висновку МСЕК від 11.06.2019 р. вперше позивачу була встановлена 3-тя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з 27.05.2019 р. безстроково, де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, палицею і корсетом.

Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань, позивач кожного дня терпить стійкий біль та обмеження рухів у попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією у праву ногу, біль і обмеження руху у ліктьових, плечових і колінних суглобах, оніміння рук, мерзлякуватість, побіління пальців рук на холоді, періодичне підвищення АТ, зниження слуху.

Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 03.10.2019 р., в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач ПРАТ «Центральний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 16.10.2019 р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.52)

22.10.2019 відповідачем подано суду відзив на позов разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, позивач ще до працевлаштування на ПРАТ «ЦГЗК», та після, мав значний стаж роботи (протягом 19 років 7 місяців) у шкідливих умовах праці на інших підприємствах, що позначилось на виникнення у позивача професійного захворювання. Позивач за роботу в шкідливих умовах отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Позивачем не надані докази негативних проявів психологічного стану, які б виникли в результаті професійного захворювання.

Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 01.12.2004 р. по 20.02.2007 р. позивач працював на ПРАТ «ЦГЗК» машиністом екскаватора (а.с.33).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.04.2019 р. (а.с.22-25), позивачу ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-перефіричним ангіодистанічним синромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, C6, С7), з вираженим статико-динамічними порушеннями хребта на фоні спондилоартрозу, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху. Позивачу вперше встановлена 3-тя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з 27.05.2019 р. безстроково, згідно висновку МСЕК від 11.06.2019 р., де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, палицею і корсетом (а.с.26).

З 01.04.2001 р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16.04.2019 р. (а.с.22-25), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: еквівалентний рівень загальної транспортно-технологічної вібрації перевищує нормативний на 3 дБ (62 дБ при ГДР 59 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99); шум, еквівалентний рівень звуку перевищує гранично допустимий на 1 дбА (81 дбА при ГДР 80 дбА згідно ДСН 3.3.6.037-99) (а.с.24).

Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 2 роки 3 місяці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує тривалість виконання позивачем робіт на ПрАТ, і вважає суму заявлену позивачем до стягнення завищеною, але беручи до уваги характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУУкраїнський науково-дослідний інститут промислової медицини» (а.с.12-13), суд вважає, що позов слід задовольнити частково та достатнім стягнути з ПрАТ на користь позивача 8 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 12, 43, 49, 141, 259, 263-265, 268, 273, 174, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», ідентифікаційний код юридичної особи: 00190977; місцезнаходження: 50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 8 000 (вісім тисяч) грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», ідентифікаційний код юридичної особи: 00190977; місцезнаходження: 50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, 768,40 грн. судового збору на користь держави.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржене особами, які беруть участь у справі до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпопетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти -денний строк, з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення складено без проголошення 31 жовтня 2019 року.

Суддя: