Справа № 565/2019/18
Провадження № 2/565/154/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2019 року м.Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:
головуючого - судді Горегляд О.І.,
- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,
- відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. До позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» додано клопотання представника позивача Кіріченка Р.А. про розгляд даної справи без його участі. Зміст вказаного клопотання також свідчить, що представник позивача в повному обсязі підтримує позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , зазначивши, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 повністю не визнав позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 09 березня 2012 року. Згідно з поясненнями відповідача при купівлі ноутбука йому дали якусь банківську картку, проте він не знає її типу. Підтвердив, що підписував анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09 березня 2012 року, але в ній не передбачені умови договору про надання банківських послуг, не зазначено яку саме банківську картку було видано і на яких умовах, не вказано розміру кредитного ліміту, розміру процентів за користування кредитом та пені і штрафів. При вирішенні спору просив суд врахувати, що на доданих до позовної заяви тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна» і умовах та правилах надання банківських послуг в Приватбанку його підпису немає. ОСОБА_1 пояснив, що він має сумнів з приводу того, що саме ці тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» і умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку діяли станом на 09 березня 2012 року, оскільки вони постійно змінюються АТ КБ «Приватбанк» і позивач збільшує розміри платежів, обираючи найбільш зручні для себе умови. На сайті позивача цих тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не можна знайти. Згідно з доводами відповідача у даному випадку позивачем не дотриманого письмової форми договору, тому підлягає застосуванню правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. Окрім цього, ОСОБА_1 зауважив, що впозовній заяві АТ КБ «Приватбанк» не вказано за який період часу виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 1194 (одна тисяча сто дев`яносто чотири) грн. 14 коп., розрахунок заборгованості за договором б/н від 09 березня 2012 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31 травня 2015 року не підтверджує факту видачі йому кредиту 09 березня 2012 року в сумі 7000 (сім тисяч) грн., а містить сальдо 0 грн. При цьому відповідач пояснив, що він не знає яка в нього була картка, проте 16 червня 2017 року він сплатив АТ КБ «Приватбанк» 2300 (дві тисячі триста) грн., після чого залишилось 20 грн. боргу, який він погасив 18 червня 2017 року та звернувся до позивача в усній формі з проханням закрити рахунок у зв`язку з відсутністю боргу, на що отримав відмову з мотивів неможливості з технічних причин. В подальшому з 01 липня 2017 року до 30 вересня 2018 року карткою не користувався, кредитні кошти не витрачав, картку втратив, тому не розуміє звідки виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 09 березня 2012 року. За таких обставин, на переконання ОСОБА_1 , позов АТ КБ «Приватбанк» є безпідставним, адже заборгованості за кредитним договором №б/н від 09 березня 2012 року у нього перед позивачем немає. У наданих суду поясненнях відповідач також зазначив, що за даними сайту АТ КБ «Приватбанк» термін дії картки «Універсальна» НОМЕР_1 , яка за ним рахується, закінчився в жовтні 2018 року. Пояснив, що в його користуванні перебуває лише банківська картка для виплат «Gold», проте розрахунки по ній даної справи не стосуються.
З`ясувавши доводи позивача та заслухавши пояснення відповідача, суд дослідив і оцінив в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що в позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними і необгрунтованими, тому задоволенню не підлягають.
Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених по справі обставинах.
Так, у позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» вказано, що згідно з заявою №б/н від 09 березня 2012 року відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача кредит у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте цих даних позивач належними та допустимими доказами не довів.
Так, у доданій до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаній ОСОБА_1 09 березня 2012 року, не зазначено, ні типу картки, ні бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold/, ні інших умов кредитування.
Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 травня 2015 року, що доданий АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви, не містить даних про надання позивачем відповідачу 09 березня 2012 року кредиту у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаній ОСОБА_1 09 березня 2012 року, вказано, що клієнт згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.
Однак в обґрунтування заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором не додано пам`ятки клієнта.
Наданий суду позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як видно з його змісту, передбачає різні умови обслуговування кредитних карт «Універсальна» чотирьох типів: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold». Які саме тарифи обслуговування кредитних карт та умови кредитування були застосовані в даному випадку невідомо.
Отже, сторони не досягли домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, пені і штрафів та порядку їх нарахування і сплати. Такі види платежів клієнта у користь банку договором не встановлені.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з 09 березня 2012 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом, про що вказано у позовній заяві АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу тарифи обслуговування кредитної картки «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, відсутність домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Отже, достовірні дані, які б свідчили про тарифи обслуговування кредитної картки «Універсальна» і умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, які діяли станом на 09 березня 2012 року, відсутні.
У розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 травня 2015 року зазначено, що розмір заборгованості за кредитом становить 1870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) грн. та розмір заборгованості за процентами, в тому числі проценти на поточну заборгованість, 58 (п`ятдесят вісім) грн. 32 коп., що складає разом 3059 (три тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 84 коп. Вказаний розрахунок, складений позивачем, є очевидно арифметично неправильним, адже зазначений розмір загальної заборгованості (3059 грн. 84 коп.) значно перевищує суму заборгованості за кредитом і заборгованості за процентами (1870 грн.+58 грн. 32 коп.).
Окрім цього, між розрахунком заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 травня 2015 року і розрахунком заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 30 вересня 2018 року, існують відмінності у розмірі процентної ставки. Так, у розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 травня 2015 року процентна ставка (поточна заборгованість) і процентна ставка (прострочена заборгованість) становить 30 відсотків, з 01 вересня 2014 року до 31 березня 2015 року 34,8 відсотків та з 01 квітня 2015 року до 31 травня 2015 року 43,2 відсотків, а в розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 30 вересня 2018 року, зазначено, що процентна ставка складає 3,6 відсотків. Отже, наведені обставини вказують на те, що в цих розрахунках заборгованості за кредитним договором №б/н від 09 березня 2012 року використані різні умови нарахування процентів за користування кредитом.
Отже, вказані обставини в своїй сукупності викликають об`єктивний сумнів у правильності і достовірності наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 травня 2015 року і станом на 30 вересня 2018 року.
Надані суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 травня 2015 року і розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09 березня 2012 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 30 вересня 2018 року, що складені позивачем, є безпідставними, так як не підтверджуються умовами письмового договору.
Висновок суду про безпідставність позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 ґрунтується на наступних нормах цивільного права.
Частинами 1, 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до cт.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 ст.548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України установлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 638 ЦК України установлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з вимогами, передбаченими ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Надані позивачем правила надання банківських послуг Приватбанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
На підставі викладених обставин, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження м.Київ, вулиця Грушевського 1-д, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 14360570) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 09 березня 2012 року в зв`язку з безпідставністю заявлених вимог.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення суду відкладено на 12 серпня 2019 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд