Справа № 565/1858/18
Провадження № 2/565/141/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2019 року м.Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого - судді Горегляд О.І.,
- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,
- позивача - ОСОБА_1 ,
- представника позивача - адвоката Волощука П.С.,
- представників відповідача - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про скасування рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання вчинити дії щодо поновлення на квартирному обліку, -
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з вимогами: скасувати рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №7 від 13 липня 2018 року про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї (дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 ); зобов`язати житлово-побутову комісію Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з включенням до позачергової черги з 05 травня 2011 року старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї (дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 ) Вказані вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. Він є старшим прапорщиком запасу Збройних Сил України та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка знаходиться в м.Кузнецовськ на теперішній час м.Вараш. Із 30 листопада 2001 року по даний час він проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане житло, на яке Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації станом на 31 серпня 2001 року виготовлено технічний паспорт інвентарний №4483, реєстровий №31-1266950, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Приймасом В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1835, належить його матері ОСОБА_7 .
Згідно з доводами ОСОБА_1 на підставі протоколу №5 засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 15 грудня 2000 року його було прийнято на квартирний облік Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України для одержання житлового приміщення на загальних підставах згідно дати подачі рапорту військовослужбовця прапорщика ОСОБА_1 . Наказом командувача внутрішніх військ МВС України №27о/с від 01 квітня 2011 року, як вказав позивач, його 01 квітня 2011 року за станом здоров`я звільнено у запас Збройних Сил України відповідно до п. «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу. ОСОБА_1 зазначив, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №83 від 28 квітня 2011 року його було виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення. Згідно з цим наказом його вислуга років на військовій службі складає: у календарному обчисленні 16 (шістнадцять) років 11 (одинадцять) місяців 02 (два) дні; у пільговому обчисленні 24 (двадцять чотири) роки 07 (сім) місяців 28 (двадцять вісім) днів.
В обґрунтування заявлених вимог позивач також вказав, що відповідно до протоколу №5 засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 05 травня 2011 року його разом із складом сім`ї (дружиною ОСОБА_4 , сином ОСОБА_5 і сином ОСОБА_6 ) зараховано до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, згідно з п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та рапорту у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я. У жовтні-листопаді 2017 року йому відповідачем було повідомлено про необхідність надання документів для отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №728 від 02 вересня 2015 року «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян». Згідно з розрахунком Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України розмір вказаної нарахованої до сплати грошової компенсації становить 733112 (сімсот тридцять три тисячі сто дванадцять) грн. 40 коп. Запитувані документи, в тому числі рішення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №20 від 23 листопада 2017 року, яким було надано дозвіл на вчинення правочину, а саме: отримання малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації за належне їй жиле приміщення, яка буде нарахована та сплачена у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №728 від 02 вересня 2015 року «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян».
У подальшому, як зазначив ОСОБА_1 , протоколом №7 засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13 липня 2018 року за інформацією голови комісії капітана ОСОБА_8 було ухвалено рішення про зняття з квартирного обліку його із складом сім`ї: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На переконання позивача, таке рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13 липня 2018 року, оформлене протоколом №7, є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки порушує його цивільні права, позбавляє можливості реалізувати конституційне право на забезпечення житлом, шляхом включення до списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов або отримати грошову компенсацію за належне йому для отримання житлове приміщення. При цьому ОСОБА_1 покликається на ч.2 ст.47 Конституції України, яка гарантує право кожного на житло, абз.1, 4 ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якими встановлений обов`язок держави щодо забезпечення військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів їх сімей жилими приміщеннями для постійного проживання або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, що надається один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, абз.1 ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас, або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а також на п.п.29, 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, і п.п.3.21 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України №278 від 28 липня 2007 року, в редакції, чинній на час звільнення в запас Збройних Сил України та чинній на час ухвалення відповідачем оскаржуваного рішення, якими передбачені підстави для зняття громадян з квартирного обліку та гарантовано залишення на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду військовослужбовців, які перебувають на цьому обліку при їх звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я, і користування ними правом позачергового одержання житла. Згідно з доводами позивача вказані нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, вказують на відсутність правових підстав для зняття його і членів його сім`ї з квартирного обліку відповідачем. Вважає, що в даному випадку відсутні будь-які правові підстави для застосування до нього і його сім`ї житлово-побутовою комісією Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України положень ЖК Української РСР, п.п.1 п.26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, оскільки стосовно військовослужбовців має бути застосоване спеціальне законодавство: Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, Інструкція з організації забезпечення, надання військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України та членам їх сімей житлових приміщень, Інструкція з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень. Таким чином, як зазначив позивач, незаконно знявши його з сім`єю з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, відповідач фактично позбавив гарантованого цивільного права на житло та по суті унеможливив отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, що є порушенням принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України. При вирішенні спору ОСОБА_1 також просив суд врахувати, що в матеріалах квартирної справи №47 наявні документи, які підтверджують те, що він, його дружина - ОСОБА_4 та діти: син ОСОБА_5 і син ОСОБА_6 не мають у власності жодного житлового приміщення, квартира АДРЕСА_2 , в якій він із сім`єю проживають і зареєстровані та яка належить на праві приватної власності його матері ОСОБА_7 , має житлову площу 27,1 кв.м., що становить 6,775 кв.м. на одного члена його родини, а згідно з п.2 постанови виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів та президії Рівненської облпрофспілки №346 від 26 грудня 1984 року, що діє на даний час, рівень середньої забезпеченості громадян в м.Вараш (Кузнецовськ) становить 8 кв.м.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про скасування рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання вчинити дії щодо поновлення на квартирному обліку з наведених підстав, підтвердивши викладені у позовній заяві обставини. Так, в обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказав, що з 1995 року до 2011 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Після 5 років проходження ним військової служби у 2000 році на підставі рапорту він був включений відповідачем до списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, в порядку загальної черги. Після звільнення у запас Збройних Сил України за станом здоров`я його зі складом сім`ї (дружиною ОСОБА_4 , сином ОСОБА_5 і сином ОСОБА_6 ) житлово-побутовою комісією Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України було включено до позачергової черги згідно з протоколом №5 засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 05 травня 2011 року. А вже 13 липня 2018 року житлово-побутова комісія Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України зняла його зі складом сім`ї з квартирного обліку, мотивуючи своє рішення тим, що він забезпечений житлом, що не відповідає дійсності. Позивач зазначив, що вважає протиправним і незаконним рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №7 від 13 липня 2018 року, про зняття його зі складом сім`ї з квартирного обліку. При цьому ОСОБА_1 вказав, що на вказане засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України він не був запрошений відповідачем і питання щодо зняття з квартирного обліку було розглянуто житлово-побутовою комісією Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у його відсутності. Таке рішення відповідача, як пояснив ОСОБА_1 , було для нього несподіваним, адже в листопаді 2017 року він подав відповідачу документи, необхідні для отримання грошової компенсації за належне йому і його сім`ї житлове приміщення. Він і члени його сім`ї є такими, що потребують поліпшення житлових умов, право безоплатної приватизації житла не використали та не мають житла, яке б належало їм на праві приватної власності. Згідно з твердженнями ОСОБА_1 ні він, ні члени його сім`ї (дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 і син ОСОБА_6 ) не мають у власності житла. Пояснив, що спочатку під час служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України він був зареєстрований у гуртожитку « ОСОБА_9 », куди не дозволялось реєструвати дружину і інших членів своєї сім`ї, потім із складом своєї сім`ї з 2001 року, а менший син з моменту його народження, до теперішнього часу проживають у квартирі АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності його матері ОСОБА_7 . Документи для квартирного обліку, в тому числі щодо складу своєї сім`ї, надавав відповідачу на його вимогу. Позивач просив задоволити позовні вимоги, заявлені ним до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про скасування рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання вчинити дії щодо поновлення на квартирному обліку повністю, так як відповідач зняв його зі складом сім`ї із квартирного обліку безпідставно. Зазначив, що інші військовослужбовці, які перебували після нього на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вже отримали грошову компенсацію за неотримане житло.
Представник позивача адвокат Волощук П.С. в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №7 від 13 липня 2018 року про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї (дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 ) та про зобов`язання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з включенням до позачергової черги з 05 травня 2011 року старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї (дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 ) Адвокат Волощук П.С. зазначив, що рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зняття позивача із складом сім`ї із квартирного обліку є незаконним і немотивованим, адже ОСОБА_1 має вислугу років на військовій службі понад 20 років, звільнений у запас Збройних Сил України за станом здоров`я та ні він, ні члени його сім`ї не використали право на безоплатну приватизацію житла і у власності будь-якого житла не мають. За таких обставин, на переконання представника позивача, ОСОБА_1 має право на одержання житла або грошової компенсації.
Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України не подано відзиву на вказаний позов ОСОБА_1 .
Представники відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнали позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом №7 від 13 липня 2018 року про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 та про зобов`язання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з включенням до позачергової черги з 05 травня 2011 року старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 . Згідно з доводами представників відповідача у 2018 році були виділені кошти на грошову компенсацію військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей за належне їм для отримання жиле приміщення. При перегляді документів ОСОБА_1 було з`ясовано, що згідно з довідкою Житлово-есплуатаційної дільниці №2 №1918 від 30 жовтня 2007 року у квартирі АДРЕСА_2 , житловою площею 27,1 кв.м., яка є власністю ОСОБА_7 , було зареєстровано двоє осіб: позивач і його син ОСОБА_6 , що свідчить про перевищення встановленого рівня середньої забезпеченості громадян в м.Кузнецовськ (нині м.Вараш) 8 кв.м. на кожного члена сім`ї. У наданих поясненнях представники відповідача підтвердили, що в подальшому ОСОБА_1 поновив і надав житлово-побутовій комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України документи, необхідні для отримання грошової компенсації за неотримане житло. Станом на 30 жовтня 2007 року позивач одноосібно перебував на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, хоча мав сім`ю (дружину і двоє дітей), а з 05 травня 2011 року із складом сім`ї. Станом на 25 жовтня 2017 року місце проживання ОСОБА_1 та його сім`ї: дружини ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 , сина ОСОБА_6 було зареєстровано у квартирі АДРЕСА_2 ). Позивач та члени його сім`ї були відсутні 13 липня 2018 року на засіданні житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України під час розгляду питання про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 . Документу про те, що вони викликалися немає. Вважають, що позивач був забезпечений житлом, тому рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №7 від 13 липня 2018 року про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом його сім`ї є правильним. На переконання представників відповідача, сума витрат на правову допомогу адвоката неспівмірна зі складністю даної цивільної справи та фактичними даними щодо участі представника позивача в суді першої інстанції.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду справи.
16 вересня 2019 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 подала в суд письмову заяву, в якій зазначила, що в повному обсязі підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 та просить суд розглядати справу без її участі.
З`ясувавши обставини, на які покликаються позивач і представники відповідача, заслухавши їх доводи і аргументи, дослідивши і оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про скасування рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання вчинити дії щодо поновлення на квартирному обліку підлягає задоволенню в повному обсязі.
Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах та фактичних обставинах.
Зокрема, із наданих сторонами документів, які наявні у квартирній справі ОСОБА_1 №47, встановлено такі обставини.
Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 листопада 1995 року за №188 с/ч свідчить, що з 04 листопада 1995 року старшого сержанта запасу ОСОБА_1 зараховано на військову службу за контрактом в списки особового складу частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду контролера І взводу.
Довідка Військової частини НОМЕР_1 №80 від 04 листопада 2004 року підтверджує, що прапорщик ОСОБА_1 дійсно є військовослужбовцем Збройних Сил України і проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 з 04 листопада 1995 року.
Згідно з послужним списком наказом КВВ МВС України №16 о/с від 24 березня 2008 року ОСОБА_1 присвоєно військове звання старший прапорщик.
09 вересня 1997 року ОСОБА_1 одружився із ОСОБА_10 у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кузнецовської міської Ради народних депутатів Рівненської області. Ця обставина встановлена із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кузнецовської міської Ради народних депутатів Рівненської області 09 вересня 1997 року (запис за №216 від 09 вересня 1997 року).
28 грудня 1998 року дружина позивача ОСОБА_4 написала заяву заступнику Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 про те, що згідна стояти на квартирному обліку разом із своїм чоловіком ОСОБА_1 .
У ОСОБА_1 і ОСОБА_5 у період їх шлюбу народилося двоє синів: ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 і ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим відділом РАГС виконавчого комітету Кузнецовської міської Ради народних депутатів Рівненської області 14 січня 1999 року (відповідний запис за №13 від 14 січня 1999 року), і свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 09 березня 2006 року (відповідний актовий запис за №120 від 09 березня 2006 року) відповідно.
Із 17 листопада 1995 року ОСОБА_1 був зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_3 і займав одне ліжко-місце, що доводиться довідкою житлово-експлуатаційної дільниці №3 УТЖКГ РАЕС концерну «Укратоменергопром» №112 від 24 квітня 1995 року.
Довідка житлово-експлуатаційної дільниці №2 УТЖКГ РАЕС концерну «Укратоменергопром» свідчить, що з 24 жовтня 1997 року місце проживання позивача зареєстровано у квартирі АДРЕСА_4 , де була також зареєстрована і проживала його дружина ОСОБА_4 із родиною.
Згідно з довідкою виконкому Каноницької сільської Ради народних депутатів Володимирецького району Рівненської області №485 від 06 травня 1996 року ОСОБА_1 дійсно на території сільської Ради власної жилплощі немає і забудовником не являється.
Пізніше зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 значиться кімната АДРЕСА_3 , як слідує з довідок житлово-експлуатаційної дільниці №3 Рівненської АЕС №268 від 21 січня 1999 року та житлово-експлуатаційної дільниці №3 управління теплопостачання та житлово-комунального постачання Рівненської атомної електростанції №844 від 14 грудня 2000 року.
Члени його сім`ї були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_4 , а саме: дружина позивача ОСОБА_4 з 13 жовтня 1981 року, син ОСОБА_5 з 02 лютого 1999 року, що підтверджується довідкою житлово-комунального управління Рівненської АЕС №452 від 02 лютого 1999 року, довідкою житлово-експлуатаційної дільниці №2 управління теплопостачання та житлово-комунального господарства Рівненської атомної електростанції №2174 від 21 листопада 2002 року та довідками житлово-експлуатаційної дільниці №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №4996 від 13 листопада 2003 року, №3830 від 26 жовтня 2004 року, №1193 від 27 вересня 2005 року, №1621 від 03 жовтня 2006 року, №2097 від 12 грудня 2006 року, №2117 від 25 жовтня 2007 року, №1974 ві 27 листопада 2008 року.
Згідно з протоколом №5 засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 15 грудня 2000 року на підставі особистого рапорту про постановку на квартирний облік частини прапорщика ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік частини в списки загальної черги.
Із 30 листопада 2001 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано у квартирі АДРЕСА_2 , що належить його матері ОСОБА_7 . Дана обставина доводиться довідкою житлово-експлуатаційної дільниці №2 управління теплопостачання та житлово-комунального господарства Рівненської атомної електростанції №2405 від 21 листопада 2002 року та довідками житлово-експлуатаційної дільниці №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №4995 від листопада 2003 року, №3828 від 26 жовтня 2004 року і №2266 від 03 жовтня 2006 року.
Довідка Військової частини НОМЕР_1 №81 від 04 листопада 2004 року свідчить, що склад сім`ї ОСОБА_1 згідно особової справи становить: дружина ОСОБА_4 і син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З витягу із рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №880 від 23 грудня 2004 року «Про заселення звільнених квартир, виключення квартир із розгляду службових та взяття на квартоблік громадян міста» слідує, що в затвердженому списку квартобліку на 2005 рік по військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі за №46 значиться прапорщик ОСОБА_1 .
Довідки комунального підприємства «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» №256 від 27 вересня 2005 року, №346 від 10 жовтня 2006 року підтверджують, що за ОСОБА_1 та його сім`єю ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ) нерухомого майна як житла (квартири, домоволодіння, кімнати) по м.Кузнецовськ Рівненської області не значиться.
Із довідок житлово-експлуатаційної дільниці №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №2266 від 03 жовтня 2006 року, №1918 від 30 жовтня 2007 року, №1974 від 27 листопада 2008 року встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , окрім позивача, з 14 березня 2006 року зареєстрований його син ОСОБА_6
ОСОБА_1 та його сім`я: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 участі у приватизації державного житлового фонду по м.Кузнецовськ Рівненської області не приймали і в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно не значаться. Ці дані підтверджуються довідками комунального підприємства «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» №457 від 22 жовтня 2007 року, №567 від 20 листопада 2008 року, №37 від 16 листопада 2009 року, №62 від 10 листопада 2010 року.
Довідки №226 від 28 листопада 2008 року, №233 від 06 листопада 2009 року, від 11 листопада 2010 року, надані підприємцем ОСОБА_13 , свідчать, що ОСОБА_4 працює у ПП ОСОБА_13 з 17 квітня 2008 року і на квартобліку не перебуває.
Згідно з довідками житлово-експлуатаційної дільниці №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №1957 від 19 листопада 2009 року, №2203 від 11 листопада 2010 року ОСОБА_1 та члени його сім`ї: дружина ОСОБА_4 з 30 грудня 2008 року, син ОСОБА_5 з 30 грудня 2008 року, син ОСОБА_6 з 14 березня 2006 року зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 . Власником цієї квартири та особового рахунку даної житлової площі є ОСОБА_7 .
З договору купівлі-продажу квартири від 12 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Приймасом В.О. 12 листопада 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за №1835 (бланк серії АЕЕ №353345) встановлено, що квартира АДРЕСА_2 куплена 12 листопада 2001 року матір`ю позивача ОСОБА_7 і належить їй на праві приватної власності. Вказана ціла квартира зареєстрована в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_7 і записано в реєстрову книгу №31 за реєстровим №126-6950 22 листопада 2001 року. Такі ж дані містить технічний паспорт на цю квартиру (інвентарний номер 4483, реєстровий номер 31-126-6950).
Дані про те, що квартира АДРЕСА_2 є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 30 листопада 2001 року, ОСОБА_6 з 14 березня 2006 року, ОСОБА_4 з 30 грудня 2008 року і ОСОБА_5 з 30 грудня 2008 року підтверджуються довідками відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №3001/04 від 25 жовтня 2017 року, №2999/04 від 25 жовтня 2017 року, №3003/04 від 25 жовтня 2017 року і №2997/04 від 25 жовтня 2017 року і №3004/04 від 25 жовтня 2017 року.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України полковника ОСОБА_14 (по стройовій частині) №83 від 28 квітня 2011 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , старшого інструктора (командира групи захоплення) взводу спеціального призначення, звільненого відповідно до п. «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача внутрішніх військ МВС України від 01 квітня 2011 року №27о/с у запас Збройних Сил України, за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу. Зміст вказаного наказу згідно з наданим з нього витягом свідчить також про те, що вислуга років ОСОБА_1 на військовій службі складає: у календарному обчисленні 16 (шістнадцять) років 11 (одинадцять) місяців 02 (два) дні; у пільговому обчисленні 24 (двадцять чотири) роки 07 (сім) місяців 28 (двадцять вісім) днів.
У рапорті командиру Військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_14 від 28 квітня 2011 року ОСОБА_1 згідно з п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» просив розглянути питання про перенос його та членів його родини 4 (чотирьох) осіб на позачергову чергу для отримання житла у Військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням в запас за станом здоров`я.
Протоколом №5 засідання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 05 травня 2011 року підтверджується, що згідно з п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у зв`язку зі звільненням по п.б ч.6 ст.26 (за станом здоров`я) та рапорту старшого прапорщика ОСОБА_1 про перенос до позачергової черги квартирного обліку частини житлово-побутовою комісією Військової частини НОМЕР_1 05 травня 2011 року ухвалено рішення: включити старшого прапорщика ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_4 , 1978 року народження, син ОСОБА_5 , 1998 року народження, син ОСОБА_6 , 2006 року народження, до позачергової черги з 05 травня 2011 року.
Довідка №21 від 26 жовтня 2017 року, видана управлінням соціальних об`єктів відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електростанція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», свідчить, що станом на 26 жовтня 2017 року ОСОБА_1 не перебуває на квартирному обліку відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електростанція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».
Відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружини ОСОБА_4 , сина ОСОБА_6 та сина ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек відсутні. Вказані обставини підтверджуються відповідними інформаційними довідками, сформованими державним реєстратором ОСОБА_15 : №101547530 від 26 жовтня 2017 року; №101546806 від 26 жовтня 2017 року; №101633037 від 26 жовтня 2017 року; №101895941 від 30 жовтня 2017 року, а також інформаційними довідками, сформованими головним спеціалістом Головного управління Національної гвардії України Зеляніною Л.М. №128417648 від 21 червня 2018 року, №128417869 від 21 червня 2018 року, №128419412 від 21 червня 2018 року, №128420213 від 21 червня 2018 року, №128420945 від 21 червня 2018 року.
Зі змісту письмової заяви членів сім`ї позивача: дружини ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , засвідченої державним нотаріусом Вараської міської державної нотаріальної контори Рівненської області Ріцькою Г.І. 01 листопада 2017 року та зареєстрованої в реєстрі №560, слідує, що вказані особи бажають та згодні отримати грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №728 від 02 вересня 2015 року «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» та наказу командувача Національної гвардії України №921 від 29 грудня 2016 року «Про затвердження інструкції з виплати військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та обліку осіб, яким надано таку компенсацію».
Рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №209 від 23 листопада 2017 року «Про надання дозволу громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на вчинення правочину» надано дозвіл громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на вчинення правочину, а саме: для надання дозволу на отримання малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , грошової компенсації за належне їй жиле приміщення, яка буде нарахована та сплачена у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №728 від 02 вересня 2015 року «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян», згідно розрахунку Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (1/4 частини від 733112,40 грн.) 183278,1 грн.
Судом встановлено, що дане рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №7 від 13 липня 2018 року, є незаконним і необґрунтованим. Вказане рішення, яке оспорюється ОСОБА_1 , не містить жодних мотивів, на підставі яких воно прийняте. У зазначеному рішенні відсутні будь-які дані про конкретні обставини, які були підставою для прийняття такого рішення. Зі змісту цього рішення не видно які документи та яка саме інформація заступника голови житлово-побутової комісії капітана ОСОБА_8 були предметом розгляду житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 13 липня 2018 року. Зміст інформації заступника голови житлово-побутової комісії капітана Хомича І.В. у цьому рішенні житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не розкритий. Отже, рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №7 від 13 липня 2018 року, яке оскаржується ОСОБА_1 , є невмотивованим.
Вказані досліджені судом докази в їх системному зв`язку дають суду підстави для висновку, що таке рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яке оформлене протоколом №7 від 13 липня 2018 року, є незаконним, тому підлягає скасуванню, а порушені права позивача ОСОБА_1 поновленню.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Абзацом 1 п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 4 п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Згідно з абзацом 1 п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до п.29 Порядку забезпеченння військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно з п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Пунктами 3.15-3.16 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України №278 від 28 липня 2007 року, передбачено, що військовослужбовці знімаються з квартирного обліку в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого потреба в наданні житла минула; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби через службову невідповідність, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; в інших випадках, передбачених законодавством. Зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необґрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. При розгляді цих питань на засідання житлово-побутової комісії запрошуються зацікавлені особи, які про зняття з обліку (вилучення з пільгової черги) повідомляються у 15-денний термін у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.40 ЖК Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 11) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.
Такі обставини, які є підставами для зняття з квартирного обліку (обліку потребуючих поліпшення житлових умов) згідно з п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, 3.15 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України №278 від 28 липня 2007 року, ч.2 ст.40 ЖК Української РСР, в даному випадку відсутні.
Судом встановлено, що рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №7 від 13 липня 2018 року, не містить конкретних норм права, передбачених ЖК Української РСР, якими керувалася житлово-побутова комісія Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України при прийнятті цього рішення, та не має покликання на відповідні норми права, передбачені Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, Інструкцією з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом МВС України №278 від 28 липня 2007 року, які є спеціальним законодавством та регулюють спірні правовідносини сторін.
Станом на момент прийняття оспорюваного рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом №7 від 13 липня 2018 року, було чинним рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №5 від 05 травня 2011 року, про включення старшого прапорщика ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_4 , 1978 року народження, син ОСОБА_5 , 1998 року народження, син ОСОБА_6 , 2006 року народження, до позачергової черги з 05 травня 2011 року. Жодних даних, які б вказували про подання ОСОБА_1 відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття його зі складом сім`ї на квартирний облік (облік потребуючих поліпшення житлових умов), або про неправомірні дії службових осіб при вирішенні питання про взяття на квартирний облік (облік потребуючих поліпшення житлових умов), у рішенні житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленому протоколом №7 від 13 липня 2018 року, не зазначено.
Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: свобода пересування право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; довідка про реєстрацію місця проживання документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Постійне місце проживання особи і зареєстроване місце проживання особи не є тотожними термінами та мають різне значення.
Із врахуванням визначення сім`ї, наведеного в ч.2 ст.3 СК України, реєстрація місця проживання членів сім`ї ОСОБА_1 (його дружини та дітей) за іншими адресами не може бути підставою для позбавлення або обмеження його права і прав членів його сім`ї (дружини ОСОБА_4 , 1978 року народження, сина ОСОБА_5 , 1998 року народження, і сина ОСОБА_6 , 2006 року народження) на отримання житла або отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, які передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На неправомірність рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом №7 від 13 липня 2018 року, вказує також його прийняття без участі позивача і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, та відсутність доказів запрошення відповідачем на вказане засідання житлово-побутової комісії ОСОБА_1 і членів його сім`ї, які є зацікавленими особами в питанні перебування їх на квартирному обліку (обліку потребуючих поліпшення житлових умов).
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом №7 від 13 липня 2018 року, про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 і син ОСОБА_6 , та зобов`язання житлово-побутової комісії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з включенням до позачергової черги з 05 травня 2011 року старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 і син ОСОБА_6 є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Частинами 2-5 ст.137 ЦПК України передбачено, щоз результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.ч.3, 4, 9 ст.141 ЦПК України пи вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З наведених підстав, з огляду на доводи представників відповідача про неспівмірність судових витрат позивача на професійну правничу допомогу та ненадання позивачем детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих ним послуг), суд взяв до уваги невідповідність поданої первинної позовної заяви ОСОБА_1 вимогам п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України з врахуванням положень ч.5 ст.95 ЦПК України, що стало підставою залишення її без руху ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 липня 2019 року, а також те, що окрім підготовки позовної заяви, адвокатом Волощуком П.С. було здійснено представництво позивача ОСОБА_1 під час розгляду даної цивільної справи в Кузнецовському міському суді Рівненської області, а саме: у підготовчому судовому засіданні 10 вересня 2019 року з 09 години 41 хвилини до 10 години 53 хвилини, 01 жовтня 2019 року з 09 години 31 хвилини до 10 години 06 хвилин та в судовому засіданні 23 жовтня 2019 року з 09 години 27 хвилин до 11 години 04 хвилини та 24 жовтня 2019 року з 15 години 37 хвилин до 19 години 08 хвилин.
За таких обставин, враховуючи категорію даної цивільної справи, її значення для сторін, немайновий характер заявлених позовних вимог, а також фактичний обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих ним послуг), їх якість та реальний час, витрачений адвокатом на участь в даній цивільній справі, суд визнав за належне зменшити розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, які підлягають розподілу, із 6500 (шести тисяч п`ятсот) грн. на 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 137, 141, 191, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження Рівненська область, м.Вараш) про скасування рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання вчинити дії щодо поновлення на квартирному обліку задоволити.
Скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленепротоколом №7 від 13 липня 2018 року, про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 .
Зобов`язати житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з включенням до позачергової черги з 05 травня 2011 року старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 .
Зменшити розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, які підлягають розподілу, із 6500 (шести тисяч п`ятсот) гривень на 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
Стягнути із Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 4909 (чотири тисячі дев`ятсот дев`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Складення повного рішення суду відкладено на 28 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд