Справа № 159/4538/19
Провадження № 2/159/1213/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

розглянувши в м. Ковелі Волинської обл. в порядку спрощеного позовного (усного) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.08.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення кожною дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що сторони уклали шлюб 04.02.02 р.. За час шлюбу у сторін народилось четверо вказаних вище спільних дітей, які проживають спільно з нею, перебувають на її утриманні. Батько останніх добровільно коштів на їх утримання не надає. Покликаючись на ст. ст. 180, 141, 184, 181, 182 СК України, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», зазначає, що вона займається підприємницькою діяльністю. Відповідач не працює, хоча має відповідний несталий доход, інших аліментних зобов`язань та стягнень за виконавчими документами не має. Покликаючись на Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей у розмірі по 2 000 грн на кожну дитину щомісячно. Просить позов задовольнити.

Провадження у справі було відкрито 11.09.19 р. за ухвалою суду.

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідачем було отримано під розпис 24.09.19 р..

За станом на 16.10.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.08. 02 р. по даний час, що стверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 04.08.02 р..

Згідно з копіями свідоцтв про народження чотирьох неповнолітніх дітей сторін, вище зазначені спільні неповнолітні діти народжені за час шлюбу сторін.

Відповідно до копії паспорта позивача серії НОМЕР_1 , вона проживає у АДРЕСА_1 , а згідно з копією аркушів будинкової книги про відомості зареєстрованих за вище вказаною адресою осіб, там же спільно з позивачем проживають вказані вище неповнолітні діти сторін.

Таким чином позивачеві належить право вимоги за розглядуваним позовом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з позивачем та дітьми, належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, отже, він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми.

Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач має на утриманні вказаних вище двох спільних неповнолітніх дітей сторін; відповідач добровільно коштів на утримання цих дітей не надає, хоча має обов`язок по їх утриманню до досягнення ними повноліття.

Даних про те, що відповідач працює та має несталий доход, а також - про розмір такого доходу - позивачем суду не надано.

З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, дані про інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі.

Зокрема відповідач будь - якого письмового заперечення проти позову до суду не подав.

Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання вказаних вище двох неповнолітніх дітей та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх.

При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій, а саме: на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у розмірі 1 600 грн; сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у розмірі 1 400 грн; сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - у розмірі 1 300 грн; сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - у розмірі 1 200 грн щомісячно, починаючи з 12.08.19 р. та продовжуючи до досягнення кожним з цих дітей повноліття, на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1 626 гривень, з 1 липня - 1 699 гривень, з 1 грудня - 1 779 гривень; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн, 40 коп..

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 125, 180 - 184 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт. Люблинця Ковельського району Волинської області, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Доротища Ковельського району Волинської області, на утримання неповнолітніх дітей:

-дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн щомісячно, починаючи з 12.08.19 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття;

-сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) грн щомісячно, починаючи з 12.08.19 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття;

-сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 (одна тисяча триста) грн щомісячно, починаючи з 12.08.19 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття;

-сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн щомісячно, починаючи з 12.08.19 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття;

В решті позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт. Люблинця Ковельського району Волинської області, на доход держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп..

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 25.10.19 р..