Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 459/2468/16-ц

провадження № 61-20795 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідач-Державне підприємство «Львіввугілля»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області у складі судді Грабовського В. В. від 20 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Струс Л. Б., Шандри М. М., від 16 січня 2017 року.

Встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Львіввугілля» (далі - ДП «Львіввугілля») про стягнення регресних виплат (виплат на відшкодування втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності).

Позовні вимоги мотивовані тим, що стаж його роботи у вугільній промисловості становить 37 років. Тривала робота у підземних умовах негативно позначилася на його здоров'ї, 28 листопада 1985 року Львівською обласною лікарсько-трудовою експертною комісією складений акт № 399, у якому йому визначено втрату загальної працездатності в розмірі 30 % і професійної працездатності в розмірі 50 % безстроково та встановлено позивачу ІІІ групу інвалідності. Причиною виникнення професійного захворювання є виконання підземних робіт на шахті № 1 «Червоноградська» під дією шкідливих факторів виробничого середовища, а саме: шуму, пилу, мікроклімату, важкої і напруженої праці. Вважає, що шахта № 1 «Червоноградська» повинна виплачувати йому регресні виплати, починаючи з 1962 року до 2016 року, у зв'язку із втратою здоров'я та профпрацездатності у розмірі 127,00 грн щомісячно.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідальною за завдання позивачеві шкоди є шахта № 1 «Червоноградська», діяльність якої на даний час припинено, а ДП «Львіввугілля» не є правонаступником прав та обов'язків шахти № 1 «Червоноградська», тому позов задоволенню не підлягає, оскільки пред'явлений до неналежного відповідача.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, тому рішення суду першої інстанції відповідає вимогам законодавства і підстав для його скасування немає.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, ОСОБА_6 посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Сторони не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 травня 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що з 01 вересня 1961 року до 24 листопада 1988 року позивач перебував у трудових відносинах із шахтою № 1 «Червоноградська», звідки був звільнений на підставі пункту 1-1 статті 40 Кодексу законів про працю УРСР у зв'язку з досягненням пенсійного віку.

ОСОБА_6 з 01 листопада 1985 року встановлено втрату загальної працездатності у розмірі 30 %, професійної працездатності 50 % безстроково, а також встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок профзахворювання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що шахту № 1 «Червоноградська» передано в державну компанію «Укрвуглереструктуризація» для здійснення фізичної ліквідації.

Згідно із пунктом 7 Порядку ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 1997 року № 939 (далі - Порядок), на підставі рішення про ліквідацію гірничого підприємства Мінвуглепром не пізніше ніж за рік до початку її проведення видає відповідний наказ, в якому визначаються заходи з підготовки гірничого підприємства до ліквідації, особи, відповідальні за їх проведення, дата припинення з видобутку (переробки) вугілля та дата початку робіт з ліквідації з гірничого підприємства, термін їх виконання, а також підприємства, на які покладаються функції з проведення відповідно до затвердженого проекту ліквідації гірничого підприємства заходів, спрямованих на подолання соціально-економічних, гідроекологічних та інших негативних наслідків цієї ліквідації, та із здійснення постійного контролю стану гірничого підприємства, що ліквідується або ліквідовано.

Згідно з вищевказаним Порядком питання правонаступництва вугледобувних та вуглепереробних підприємств, які ліквідуються за рішенням КМУ, не визначаються проектами їх ліквідації.

Відповідно до акта робочої комісії про закінчення фізичного закриття шахти «Червоноградської» від 09 лютого 2000 року № 48 - генеральним підрядником «Укрзахідвуглебуд» виконано фізичне закриття шахти № 1 «Червоноградська».

Згідно із довідкою Головного управління статистики у Львівській області від 22 серпня 2005 року № 1747/20 - шахта ім. Лопатіна (№ 1 «Червоноградська») 10 жовтня 1997 року вилучена з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Наведені обставини встановлені судовими рішеннями у цивільних справах № 459/2044/13-ц та № 459/1038/14-ц (копії яких є у матеріалах справи), а тому відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) доказуванню не підлягають.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судами не враховано того, що ДП «Львіввугілля» є правонаступником виробничого об'єднвння «Укрзахідвугілля», до складу якого входила шахта № 1 «Червоноградська», на якій працював позивач.

Суди першої та апеляційної інстанції належним чином дослідили матеріали справи та дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідальною за завдання позивачеві шкоди є шахта № 1 «Червоноградська», діяльність якої на цей час припинена, а ДП «Львіввугілля» не є правонаступником прав та обов'язків шахти № 1 «Червоноградська», тому у задоволенні позову до ДП «Львіввугілля» відмовлено. Крім того, судовими рішеннями в інших справах установлено, що шахту «Ім. Героя радянського Союзу А. В. Лопатіна» (шахта № 1 «Червоноградська») як юридичну особу ліквідовано без правонаступників та 10 жовтня 1997 року вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, а ДП «Львіввугілля» створено лише 24 грудня 2002 року.

Таким чином, суди попередніх інстанцій з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вимогами потерпілого працівника про страхові виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячні страхові виплати) належним відповідачем, за загальним правилом, має виступати фонд соціального страхування.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і фактично зводяться до переоцінки доказів, що згідно зі статтею 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, суд касаційної інстанції не має підстав для зміни розподілу судових витрат, визначених судами попередніх інстанцій. Сторони не заявляли до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська