Справа № 548/454/19
Провадження № 2/548/325/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2019 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Вовк М.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання об»єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права приватної власності на Ѕ його частки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання об»єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права приватної власності на Ѕ його частки, мотивуючи його тим, що 25 липня 1992 року між нею, ОСОБА_1, (дошлюбне прізвище « ОСОБА_1»), та відповідачем ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб Хорольським відділом ЗАГС Полтавської області, за актовим записом № 44, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3.

Даний шлюб було розірвано, про що 12 лютого 2019 року складено Хорольським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відповідний актовий запис №05, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_4

Від даного шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей сторони не мають.

На даний час між позивачем та відповідачем ОСОБА_5. виник спір стосовно володіння, користування та розпорядження спільним майном подружжя, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що у період шлюбу на спільні кошти подружжя позивачем та відповідачем ОСОБА_5. було збудовано житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що доводиться:

- копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3;

- копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_5

- копією рішення Хорольської міської ради Полтавської області від № 122 від 19 березня 1996 року про виділення громадянину ОСОБА_5. земельної ділянки площею 10 000 кв.м. для будівництва одноквартирного, одноповерхового індивідуального жилого будинку жилою площею == кв.м. з господарськими будівлями;

- копією дозволу 115 виконкому Хорольської міської ради, наданого ОСОБА_5 на проведення робіт - будівництво індивідуального жилого будинку та господарських будівель на земельній ділянці в АДРЕСА_1 на підставі рішення № 122 від 19 березня 1996 року;

- копією акта виносу в натурі земельної ділянки і розбивки будівель від 21.03.1996 року;

- копією технічного паспорта на житловий будинок приватного житлового фонду АДРЕСА_1, виготовленого 09.01.2019 року КП « Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»;

- копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданого ОСОБА_5 номер витягу: НВ-016, дата формування: 09.07.2016, кадастровий номер: НОМЕР_6, місце розташування: адреса об»єкта: АДРЕСА_1, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, форма власності: приватна, площа: 0, 1000 га, дата державної реєстрації земельної ділянки: 09.07.2016 року.

З технічного паспорта на житловий будинок приватного житлового фонду АДРЕСА_1, виготовленого 09.01.2009 року КП « Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та характеристики будинку, господарських будівель та споруд, адреса: АДРЕСА_1, слідує, що загальна вартість домоволодіння, що в цілому складається з: житлового будинку Літер А-1, рік побудови 1999, загальною площею 68,6 кв.м., жилою площею 46, 8 кв..м., сараю-літньої кухні з прибудовою Літер Б-б, рік побудови 1999, колодязя №1, вигрібної ями №2 огорожі №3, становить 142 224 гривні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, (чинного на час побудови спірного будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Отже, до вказаних правовідносин щодо спірного нерухомого майна необхідно застосовувати вимоги ст.ст. 22, 25, 27-1, 28 КпШС, оскільки його будівництво проводилось у період шлюбу з 1996 року по 1999 рік, тобто під час дії Кодексу про шлюб та сім»ю до 2004 року.

Таким чином, кожному із подружжя повинно належати по Ѕ частці вказаного об»єкта нерухомого майна, тобто житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, у зв»язку з тим, що позивачу належить право на Ѕ частку вищевказаного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, їй повинна належати право на Ѕ частку об»єкта нерухомого майна: земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_6, що зареєстрована на праві приватної власності за відповідачем ОСОБА_5

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,325, 328,392, ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання об»єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права приватної власності на Ѕ його частки, - задовольнити повністю.

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5:

- об»єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку Літер А-1, рік побудови 1999, загальною площею 68,6 кв.м., жилою площею 46, 8 кв..м., сараю-літньої кухні з прибудовою Літер Б-б, рік побудови 1999, колодязя №1, вигрібної ями №2 огорожі №3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на нерухоме майно - 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку Літер А-1, рік побудови 1999, загальною площею 68,6 кв.м., жилою площею 46, 8 кв..м., сараю-літньої кухні з прибудовою Літер Б-б, рік побудови 1999, колодязя №1, вигрібної ями №2 огорожі №3.

Визнати за відповідачем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, право власності на нерухоме майно - 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку Літер А-1, рік побудови 1999, загальною площею 68,6 кв.м., жилою площею 46, 8 кв..м., сараю-літньої кухні з прибудовою Літер Б-б, рік побудови 1999, колодязя №1, вигрібної ями №2 огорожі №3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29.03.2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: індекс: АДРЕСА_2 поштовий

Відповідач: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрований та проживає за адресою: індекс АДРЕСА_2 поштовий

Суддя : О.В. Коновод