Справа № 212/1084/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Нестеренко В. В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 «Суха Балка» ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2019 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (Відповідач 1) та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (Відповідач 2), в якому просив стягнути з Відповідача 1 моральну шкоду у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 40 572,76 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 гривень та з Відповідача 2 моральну шкоду у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 71 660,98 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 02.08.1995 року по 30.03.2010 року він працював на підприємстві Відповідача 2, а саме у шахтобудівельному управлінні ВАТ «Суха Балка» підземним прохідником з повним робочим днем під земелею, у період з 15.04.2010 року по 24.11.2017 року працював на підприємстві Відповідача 1 прохідником шахти «Гвардійська». Висновком МСЕК від 22.01.2019 року йому первинно визначено 60% втрати професійної працездатності за двома професійними захворюваннями-радикулопатія, хронічне обструктивне захворювання легень та встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємств, які не створили безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих звязків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у звязку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями, тривалий процес лікування хронічних професійних захворювань, позбавлення можливості вести повноцінний спосіб життя, відчуття фізичних страждань, обґрунтованих важкістю самопочуття та особливостями лікування. Зазначив, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідачів визначено з урахуванням стажу роботи на кожному з підприємств.

Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи з викликом сторін.

27 лютого 2019 року представником Відповідача 1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог заявлених до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», при цьому посилається на те, що ОСОБА_5 працював на підприємстві Відповідача 2 протягом 14 років 7 місяців, а на підприємстві Відповідача 1 лише 7 років та 7 місяців, тому вважає, що позивач ушкодив своє здоровя ще задовго до початку роботи на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», у звязку з чим Відповідач 1 не має відповідати за зобовязаннями іншого підприємства. Крім того зазначив, що позивачем не доведено самого факту спричинення моральної шкоди та її розмір. Також вказав, що в ОСОБА_2 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.12.2018 року не вказано конкретних посадових осіб Відповідача 1, які відповідальні за виникнення професійного захворювання позивача, та зазначив, що позивач звільнився з підприємства Відповідача 1 за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком а не внаслідок погіршення здоровя, крмі того довідкою МСЕК встановлена втрату професійної працездатності з наступним переоглядом, що свідчить про те, що обсяг втрати професійної працездатності у Позивача не визнаний сталим та стан здоровя позивача може бути відновлений за умови виконання останнім медичних рекомендацій. Вказав, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Також зазначив, що позивачем належним чином не обґрунтовано та підтверджено відповідними доказами розмір витрат на професійну правничу допомогу.

01 березня 2019 року представником Відповідача 2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог заявлених до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», при цьому посилається на те, що ОСОБА_5 працював на підприємстві Відповідача 2 протягом 14 років 7 місяців, крмі того позивач також працював і на ішних підприємствах у шкідливих умовах праці, тому вважає, що на виникнення професійного захворювання у останнього значним чином вплинула робота на інших підприємствах. Крім того вказав, що при прийнятті на роботу до підприємства Відповідача 2 позивачу було повідомлено про умови праці та останній свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоровя та його наслідки. Зазначив, що Відповідач 2 будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному звязку з настанням професійного захворювання не вчиняв, а тому відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Вказав, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Також зазначив, що позивачем належним чином не обґрунтовано та підтверджено відповідними доказами розмір витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник Відповідача 1 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги заявлені до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» не визнав, просив у задоволенні цієї частини позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник Відповідача 2 ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заявлені до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» не визнала, просила у задоволенні цієї частини позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 в період з 02.08.1995 по 30.03.2010 року працював на підприємстві ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ОСОБА_3 «Суха Балка» підземним прохідником з повним робочим днем під землею; у період з 15.04.2010 по 24.11.2017 року на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» прохідником шахти Гвардійська. 24.11.2017 року звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. (а.с.4-6)

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ « Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 06.11.2018 року за №1584, встановлений професійний характер захворювань ОСОБА_5: радикулопатія, хронічне обструктивне захворювання легень. (а.с.12-13)

07 грудня 2018 року на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань ОСОБА_5, про що складено ОСОБА_2 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого Начальником Головного управління Держпраці Дніпропетровської області ОСОБА_8 В даному ОСОБА_2 зазначено, що професійні захворювання: радикулопатія, хронічне обструктивне захворювання легень, виникли за обставин праці на посаді підземного прохідника на проходці шахти Гвардійська шахто будівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 15.04.2010 року по 24.11.2017 року, а також встановленню професійних захворювань послужив профмаршрут, зокрема, у період з 02.08.1995 року по 30.03.2010 року підземним прохідником шахто будівельного управління ВАТ «Суха Балка». (а.с. 14-16)

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні мадичної та соціальної допомоги Серії 12 ААА № 054285 від 22.01.2019 року позивачу ОСОБА_5 первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності в звязку з професійними захворюваннями (50% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ) та третю групу інвалідності, з 08 січня 2019 року до 01 лютого 2020 року, з переоглядом 01 січня 2020 року. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарскими засобами, виробами медичного призначення, санаторно курортному лікуванні. (а.с.17)

У звязку з професійними захворюваннями позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, що підтверджується відповідними виписними епікризами. (а.с.19-28)

Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

До такого висновку суд прийшов з наступного.

Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку маса вантажу, статичне навантаження, періодичне перебування в позі стоячи, концентрація пилу перевищували гранічно допустимі норми, що стали причиною профзахворювання позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідачів.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємствами - відповідачами внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо загальної впливу підвищених параметрів пилу у повітрі робочої зони, фізичного перевантаження, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Суд відхиляє заперечення Відповідачів в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представників відповідачів щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідачів суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи Відповідачів про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоровї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 60% та групу інвалідності, які встановлені не безстроково, періоди роботи на підприємствах відповідачів, в умовах впливу шкідливих факторів, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, яку суд оцінює у 90 000 гривень, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з Відповідача 1 в розмірі 30 000,00 гривень та з Відповідача 2 в розмірі 60 000,00 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди зурахуванням час роботи на підприємствах відповідачів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Між позивачем ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_1 04.02.2019 року укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого ОСОБА_5 надана правова допомога, яка полягає у опрацюванні матеріалів, законодавчої бази, зборі документів, підготовки правової позиції тощо (а.с. 30,31).

Згідно акту виконаних робіт відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 04.02.2019 року ОСОБА_5 сплачено ОСОБА_1 винагороду в сумі 3000,00 гривень, що підтверджується квитанцією №03/02/19 від 04.02.2019. (а.с.32,33).

Позивача згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя до двох відповідачів та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою та складається із двох окремих позовних вимог.

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно положення п.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше позовних вимог, судовий збір сплачується за кожну позовну вимогу.

Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, дату звернення позивача до суду у лютому 2019 року, суд приходить до висновку, що з Відповідача 1 підлягають стягненню судові витрати повязані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768,40 грн. виходячи з розрахунку (1921,00 грн. х0,4), та витрати повязані з правничою допомогою у пропорційному розмірі щодо задоволених вимог, тобто в сумі 500,00 гривень; з Відповідача 2 підлягають стягненню судові витрати повязані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768,40 грн. виходячи з розрахунку (1921,00 грн. х0,4), та витрати повязані з правничою допомогою у пропорційному розмірі щодо задоволених вимог, тобто в сумі 1000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 153,237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А), на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та мешкає за адресою: 50047, АДРЕСА_1, моральну шкоду в розмірі 30 000,00 гривень (тридцять тисяч грн. 00 коп.) без урахування податку з доходів фізичних осіб та .

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та мешкає за адресою: 50047, АДРЕСА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 500, 00 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (50029 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Конституційна, 5 ідентифікаційний код 00191329) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та мешкає за адресою: 50047, АДРЕСА_1, моральну шкоду в розмірі 60 000,00 гривень (шістдесят тисяч грн. 00 коп.) без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (50029 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Конституційна, 5 ідентифікаційний код 00191329) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (50029 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Конституційна, 5 ідентифікаційний код 00191329) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та мешкає за адресою: 50047, АДРЕСА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1000, 00 гривень.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 17 квітня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак