Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 487/1407/16-ц

провадження № 61-31074св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради, виконавчий комітет Миколаївської міської ради,

треті особи - житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Бриз», ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на рішення Заводського районного сулу м. Миколаєва від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, треті особи: житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Бриз», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди.

Позивачка зазначала, що їй на праві власності належить гараж, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

На відстані 1,7 м від бокової стіни вказаного гаражу та житловим будинком АДРЕСА_1 знаходиться сарай - нежитлова конструкція тимчасової забудови, яке слугувало для працівників будівельників АТВТ «Завод Екватор» при будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 та підлягає знесенню.

На теперішній час ОСОБА_2 самовільно займає вказаний сарай та біля нього останньою влаштовано звалище сміття. 21 червня 2013 року сталася пожежа біля належного позивачці гаражу на місці влаштованого ОСОБА_2 сміттєвого звалища.

Посилаючись на те, що через бездіяльність органів місцевого самоврядування не було своєчасно не організовано очищення прибудинкової території та не було вжито заходів для припинення протиправних дій ОСОБА_2 з влаштування сміттєвого звалища поряд з житловим будинком АДРЕСА_1 в результаті чого і виникла пожежа, внаслідок якої пошкоджено її гараж, позивачка просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 20 326 грн, необхідної для відновлювального ремонту гаражу та стягнути судові витрати у розмірі 551,20 грн.

В подальшому позивачка збільшила позовні вимоги та на підставі статті 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, просила суд стягнути з відповідачів 34 107,03 грн матеріальної шкоди на відновлювання гаражу, 5 573,64 грн витрат на проведення судових експертиз, 671,20 грн витрати на поїздки до Одеського Апеляційного адміністративного суду, судовий збір у розмірі 924,91 грн, компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 8 809,50 грн, а також 3 % річних у сумі 1 507,34 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 20 726 грн, 3 321,60 грн, витрат на проведення судових експертиз та 551,20 грн судових витрат. У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди та в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у результаті бездіяльність Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради у сфері господарської діяльності щодо санітарного очищення території біля квартири АДРЕСА_1 та ліквідації звалища сміття, утвореного ОСОБА_2 , сталася пожежа, внаслідок якої пошкоджено було пошкоджено гараж позивачки, тому з урахуванням положень статті 1173 ЦК України та статті 17 закону України «Про благоустрій населених пунктів» адміністрація має сплатити суми необхідні для відновлення гаражу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року Адміністрації Заводського району Миколаївської міської радизвернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Заводського районного сулу м. Миколаєва від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2017 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди ухвали рішення на підставі недостовірних доказів, та неправильно застосували норми права.

Так, на думку скаржника, факт бездіяльності Адміністрації Заводського району щодо невжиття заходів з ліквідації звалища непотребу з території за адресою: кв. АДРЕСА_1 в судовому порядку не встановлений, тому висновок суду базується виключно на припущеннях позивачки, що суперечить пункту 4 статті 60 ЦПК України 2004 року.

Крім того, судом не правильно застосовано норми Закону України «Про благоустрій населених пунктів», оскільки визначення на конкурсних засадах балансоутримувача території, будинку АДРЕСА_1 не входить до обов`язку та компетенції Адміністрації Заводського району.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 5 вересня 2012 року за р.№560 та зареєстрованому в електронному Реєстрі прав 30 вересня 2012 року належить гараж, розташований по АДРЕСА_1 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 , був побудований АТВТ заводом «Екватор» у 1957 році та зареєстрований на праві власності за ЖКО «Екватор» на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28 вересня 1990 року №313, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 27 червня 1991 року.

Згідно Акту прийому-передачі від 1 квітня 1999 року до комунальної власності було прийнято від АТВТ «Завод Екватор» житловий будинок АДРЕСА_1 , який складався з 39 квартир.

24 листопада 1997 року адміністрація та профспілковий комітет АТВТ заводу «Екватор» звернулись до виконкому Миколаївської міської ради з клопотанням про закріплення квартири АДРЕСА_1 . за ОСОБА_2 з видачею ордера згідно списку.

На підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №830 від 24 грудня 1997 року «Про поліпшення житлових умов громадян і наданням їм приміщень», надано ОСОБА_2 , звільнену 1-кімнатну квартиру, житловою площею 12,0 кв.м. по АДРЕСА_1 на склад сім`ї із 5 осіб, згідно із списками АТВТ заводу «Екватор» та видано ордер.

На теперішній час у вказаній квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_2 з членами своєї родини.

Відповідно до розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 7 вересня 2011 року №389р, ЖКП ММР «Бриз» було передано та закріплено на праві господарського відання комунальне майно.

Згідно цього розпорядження ЖКП «Бриз» прийняло на свій баланс житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідно з додатками до вказаного розпорядження, житловий будинок який прийняло ЖКП «Бриз» на свій баланс, складається з 39 квартир.

На баланс ЖКП «Бриз» квартира АДРЕСА_1 не передавалась, крім того, дані, щодо вказаної квартири в КП ММБТІ відсутні.

Відповідно до схеми прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_1 , наданої ЖЕК-3 ЖКП «Бриз», квартира НОМЕР_1 є окремо розташованою від будинку, примикає до належного позивачці гаражу, огороджена спорудою.

На території біля квартири НОМЕР_1 ОСОБА_2 з побутового непотребу створено сміттєзвалище.

Наявність звалища між житловим будинком АДРЕСА_1 гаражем під АДРЕСА_1 встановлено та підтверджено висновками комісій санітарно-епідеміологічної станції та адміністрації Заводського району встановлено.

Крім того, постановою адміністративної комісії Адміністрації Заводського району від 8 червня 2010 року №210 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил благоустрою, передбачене ст. 152 КУАпП.

21 червня 2013 року за адресою АДРЕСА_1 на місці звалища виникла пожежа, в результаті якої було пошкоджено стіну та дах гаражу, належного позивачці, що підтверджується актом комісії Заводського РВ ГУДСНС від 21 червня 2013 року №92.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-086 від 30 липня 2014 року Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, на момент дослідження на конструктивних елементах будови гаража по АДРЕСА_1 є дефекти, які виникли в наслідок пожежі 21 червня 2013 року. Безпосередньо до зовнішньої стіни гаражу прибудоване нежитлове приміщення, що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 , прилегла територія вказаного приміщення огороджена та засмічена сміттям. Капітальна прибудова гаража знаходиться в технічно незадовільному стані та потребує капітального ремонту з посиленням фундаменту та заміною окремих основних конструктивних елементів будови; вартість матеріальної шкоди, спричиненої гаражу по АДРЕСА_1 , пошкодженого внаслідок пожежі, в цінах на будівельні матеріали на теперішній час складає 20 326 грн.

Відповідно до висновку судової пожежно-технічної експертизи №1353 від 27 липня 2015 року Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, осередок пожежі знаходився ззовні, на деякій відстані перед будинком АДРЕСА_1 , у районі між вхідними дверима та вікном; від осередку пожежі вогонь по горючим матеріалам поширювався ліворуч до дерев`яного паркану та праворуч до прибудованого гаражу. Джерелом запалювання у даному випадку могли стати як тліюча сигарета, так і джерело палаючого сірника. У зв`язку з тим, що місце пожежі не збереглось у первинному стані, не було оглянуте фахівцем після пожежі і в матеріалах справи відсутній протокол огляду місця пожежі, тому експерт не може категорично встановити, яке саме джерело було причиною пожежі та який саме був механізм виникнення пожежі (чи це було необережне поводження з вогнем, чи пожежа виникла в результаті підпалу). Стан прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 , не відповідав до пожежі і не відповідає на даний період вимогам п.4.1 «Утримання території» Закону України «Про пожарну безпеку». Наявність на прибудинковій території сміття, горючих матеріалів зумовили, при наявності джерела запалювання, виникненню пожежі з наявними наслідками.

Структура виконавчих органів Миколаївської міської ради, створених нею за територіальним принципом, адміністрації районів міста Миколаєва, затверджена рішенням Миколаївської міської ради від 27 січня 2011 року №3/10.

На підставі рішення Миколаївської міської ради №5/3 від 21 квітня 2011 року затвердженні положення про адміністрації міської ради зі змінами в редакції рішення міськради від 12 грудня 2013 року №36/2 в тому числі Положення про адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради (надалі - Положення).

Відповідно до пунктів 4.4., 4.4.3, 4.4.4., 4.4.16 Положення до повноважень адміністрації заводського району у галузі житлово-комунального господарства належать: участь у формуванні планів робіт по утриманню об`єктів ЖКГ на території району, у тому числі виконавчого органу Миколаївської міської ради - департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради, контроль за організацією робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району, організація та контроль за дотриманням Правил благоустрою на території району та ліквідація несанкціонованих звалищ сміття.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно статті 5 Закону України Про місцеве самоврядування» 21 травня 1997 року № 280/97-ВР ( далі - Закон №280/07-ВР в редакції Закону №157-VIII від 5 лютого 2015 року) система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду, сільську, селищну, міську раду, сільського, селищного, міського голову та виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, старосту.

За статтею 10 Закону №280/07-ВР міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

За положеннями статті 30 Закону №280/07-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення: здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.

Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року №2807-VII (далі - Закон № 2807-ІV) визначено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

Пунктом 1 статті 13 Закону №2807-ІV встановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території.

Згідно зі 15 цього ж Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності.

У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

За положеннями статті 25 Закону №2807-ІV утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримавачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, квартира АДРЕСА_1 та прибудинкова територія біля неї на момент виникнення пожежі на балансі ЖКП «Бриз», яке здійснювало утримання та благоустрій не перебувала та не було визначено іншого балансоутримувача.

А відтак, відповідальність за організацію благоустрою та утримання вищевказаної прибудинкової території повинен нести виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

У зв`язку з тим, що відповідно Положень до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради перейшли усі повноваження щодо організації та контролю за дотриманням Правил благоустрою на території району, то саме остання повинна нести відповідальність за утриманням, благоустроєм та санітарним очищенням району, у тому числі і щодо ліквідації сміттєзвалища по АДРЕСА_1 .

Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За положеннями статті 17 Закону України Про благоустрій населених пунктів» громадяни в сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Суди попередніх інстанцій установивши, бездіяльність Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради у сфері господарської діяльності щодо санітарного очищення території біля квартири АДРЕСА_1 та ліквідації звалища сміття, утвореного ОСОБА_2 , дійшли вірного висновку про покладення обов`язку на Адміністрацію Заводського району Миколаївської міської ради щодо сплати суми необхідної для відновлювального ремонту гаражу.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові ухвали - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного сулу м. Миколаєва від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров