ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1679/18 Номер провадження 22-ц/814/953/19Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді:Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Лимар О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 січня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми батька, який проживає окремо, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 проусунення перешкод у спілкуванні з дітьми батька, який проживає окремо.

Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що 11 січня 2002 року між ним та відпо-відачем укладено шлюб. В даному шлюбі у них народилося троє дітей, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_3; ІНФОРМАЦІЯ_3 - син ОСОБА_5; ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_6 ОСОБА_3.

Вказував, що їх спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося та, починаючи з 21 липня 2018 рокуїх сім'я фактично розпалася, вони припинили спільне проживання, в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 разом з їхніми дітьми залишила їх спільне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2. На момент звернення з позовом до суду йому не відомо, де проживає відповідачка та його діти. При зверненні до матері відповідача, остання відмовилась повідомляти їх місце проживання.Позивач вказує, що бажає бачитись своїх дітей, спілкуватись з ними, приймати участь у її вихованні та розвитку.

Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його права на спілкування з дітьми, з якими вінбажає бачитись та спілкуватись,брати участь у їх вихованні та розвитку. Проте, на його переконання, відповідач чинить перешкоди в його спілкуванні з дітьми. Хоча таке спілкування лише позитивно могло позначитись на вихованні та розвитку їх спільних дітей.З наведених підстав просивзобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми та визначити наступний спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дітей:-щотижня з 18-00 години п'ятниці до 18-00 години неділі побачення з дітьми за його місцем проживання, без присутності матері ОСОБА_2, з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем його проживання, з урахуванням обставин, які можуть виникнути;

- побачення з дітьми в дні їх народження з 12-00 год. до 16-00 год.

-побачення з дітьми в період половини канікул за домовленістю з матір'ю дітей ОСОБА_2

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 січня 2019 року позов ОСОБА_4 - задоволено частково.

Визначено наступний спосіб спілкування ОСОБА_4.,ІНФОРМАЦІЯ_1, та участі у вихованні неповнолітніх дітей, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4:

-щотижня з 18-00 години п'ятниці до 18-00 години неділі за місцем проживання ОСОБА_4, без присутності ОСОБА_2, з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання батька;

-в дні народження дітей з 12-00 години до 16-00 год.

-побачення з дітьми в період половини канікул за домовленістю з ОСОБА_2.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4. до ОСОБА_2.про зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми.

Вирішено питання судових витрат.

Частково не погодившись з даним судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначала, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністювисновків суду обставинам справи та просила його частково скасувати, та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовитиОСОБА_4 у задоволенні його позову.

Вважає, що позивачем не доведено, що з 21 липня 2018 року по дату його звернення до суду, вона порушувала право ОСОБА_4 на участь у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Також із вказаним рішенням судуне погодилась ОСОБА_7 - донька сторін, яка не брала участі у справі, однак вважає, що даним рішенням вирішено питання про її права та обов'язки.

В апеляційній скарзі, спростовуючи висновки районного суду, просила рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні його позову в повному обсязі.

Вважає, що районним судом не взято до уваги, що її мати - ОСОБА_2 не чинить перешкоди щодо спілкування з дітьми батька - ОСОБА_4

Окрім цього, вказувала, що районний суд не врахував думку дітей, щодо участі батька у їх житті та визначенні способу спілкування з ними.

Зазначала, що батько,ОСОБА_4, за власним бажанням не бере участі у житті дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_8Так, опісля того, як їх сім'я роз'їхалася, батько жодного разу не поцікавився як діти живуть, не зателефонував, та навіть не прийшов і не привітав з днем народження сестру ОСОБА_8 та брата ОСОБА_5, так само, як не виконує рішення суду і зараз.

Вважає, що в супереч ст. 171 ч. 2 Сімейного кодексу України, суд першої інстанції не взяв до уваги думку дітей та примусово вирішив порядок побачень з ОСОБА_4

На апеляційні скаргиОСОБА_2 та ОСОБА_7, позивач надав свої відзиви, у яких, спростовуючи доводи апелянтів, просив їх апеляційні скарги - залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Вказував, що він як батько, має повне і законне право на побачення зі своїми дітьми як це визначено положеннями ст. 159 Сімейного Кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 позивач зазначає, що вона мала всі права на участь у судових засіданнях ще в суді першої інстанції, однак не виявила такого бажання, тому суд приухваленні рішення був позбавлений можливості врахувати її думку щодо спору.

Окрім цього, рішенняпо вирішенню даного спору судомухвалювалося з урахуванням висновку служби у справах дітей Виконавчого комітету Миргородської міської ради, яким визначено можливим встановлення запропонованого ним графікупобачень із дітьми.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність іобґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скаргине підлягають дозадоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2002 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З серпня 2018 року, в наслідок погіршення сімейних відносин, позивач та відповідачка проживають окремо. Діти проживають з ОСОБА_2 у її матері, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно висновку Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської від 27 листопада 2018 року №454/01-10 про визначення участі у вихованнідитей та порядку побачень з ними, зазначено можливість визначення графіку побачень із дітьми, запропоно-ваного позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що з урахуванням нада-них доказів, жодних підстав обмежувати спілкування ОСОБА_4 з дітьми немає, навпаки, суд переконаний про наявність позитиву від їх спілкування та участі позивача у вихованні дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду виходячи з наступного.

За нормами частин 1, 2 статті 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. З Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

За змістом статті 1 Закону України "Про охорону дитинства " контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства" держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Відповідно до ч.2 ст.1 СК України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб;утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Посилання ОСОБА_3 у своїй апеляційний скарзі щодо не залучення її, як третьої особи у суді першої інстанції до участі в процесі розгляду справи є доцільними, однак ніяким чином не порушують її права та спростовуються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той ізбатьків, хтопроживаєокремовіддитини, зобов'язанийбрати участь у їївихованні і має право на особистеспілкування з нею.

Висновок орану опіки та піклування, носить рекомендаційний характер, атому вінвизначив у своєму висновку рекомендації щодо часу та місця можливих побачень ОСОБА_4 зі своїми дітьми.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

ОСОБА_4 звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними - виконує свій батьківський обов'язок, як того вимагає закон.

Нормами ст. 15 Закону України"Про охорону дитинства" визначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Законом встановлені чіткі права батьків на спілкування та участь у вихованні дітей.

Жодних обмежень для позивача законом не встановлено.

Він є дієздатною особою, з любов'ю відноситься до своїх дітей і бажає брати участь у їх вихованні та піклуватись про них.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 щодо приниженнябатьком її моральних якостей ніякими належними та допустимими доказами не підтверджено.

Також обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми - жодною зі сторін не оскаржено, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.