Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1074/18
Провадження № 2/553/88/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11.04.2019м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
Головуючого судді Новака Ю.Д.,
при секретарі Каленіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №161 по проспекту Миколи Вавілова, 9/26, у м. Полтаві.
Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви в якій позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов, а слухання справи проводити без їх участі.
Відповідачі у судове засідання неодноразово не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними поштових повідомлень та оголошеннями на сайті суду, про причини неявки суду не повідомили. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачами до суду не подано.
Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
11.04.2019 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно довідки виданої комунальним підприємством «Житлово експлуатаційна організація №2» від 24.05.2018 року Полтавської міської ради, власником квартири є ОСОБА_1, місце проживання зареєстровано з 30.08.2013 року. Також, в даній довідці підтверджено реєстрацію відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 23.12.2003 року.
Позивачем було надано пояснення сусідів ОСОБА_5, 31.10.1965р.н. та ОСОБА_6, 22.11.1988р.н., проживаючих за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирах №165 та №172 в яких ті зазначили, що відповідачі не проживають в квартирі позивачки вже 7 років, речей не мають та з власникомквартири не спілкуються.
Відділенням поліції № 2 Полтавського відділу поліції у відповідь на запит № Ш-53/2018 від 17.05.2018 року ОСОБА_1, було проведено бесіди з мешканцями підїзду з метою встановлення факту проживання відповідачів. В ході було встановлено, що гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживають.
Позивач ОСОБА_1 має бажання оформити житлову субсидію. З цим питанням позивачка звернулася за оформленням житлової субсидії для оплати комунальних послуг до управління праці та соціального захисту населення Подільської районної у місті Полтаві ради на вказану квартиру, однак в повідомленні про призначеннясубсидії до особової справи № 814527 від 23.01.2018 було призначено допомогу у розмірі 0 грн. 0 коп. (нуль гривень нуль копійок)
Положенням про порядок призначенняжитловихсубсидій, затв. пост. КМУ від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції пост.КМУ від 27 квітня 2018 р. № 329) передбачено, що субсидії призначаються в залежності від кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) та розміру їх доходів.
Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, якіузгоджуютьсязізмістом ст. 383 ЦК України, громадяни, якімають у приватнійвласностібудинок (частинубудинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистогопроживання і проживаннячленівїхсімей і мають право розпоряджатисяцієювласністю на свійрозсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладатиінші не заборонені законом угоди.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправн опозбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікаціюКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В свою чергу відповідачі, які добровільно не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, втратили право на користуванняжитлом, внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік.
Реєстрація відповідачів в квартирі позивача порушує її права як власника житла на вільне користуваннясвоєю приватною власністю.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.
Верховний Суд України у своїй постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таким вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Вищевказана постанова є обовязковою для суду з огляду на положення ч. 1 ст. 417 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки там зазначено, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місцем проживання, згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.
Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи є фіксацією фактичного місця її проживання.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщенняабо права користуванняжитловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Враховуючи викладене, покази свідків, а також те, що відповідачі добровільно не проживають за цією адресою без поважних причин, що створює перешкоди в користуванні квартирою його власнику ОСОБА_1, та обмежує її у праві вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №161 по проспекту Миколи Вавілова, буд. 9/26, у м. Полтаві.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_7