15.04.2019 227/5639/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Левченка А.М.,

за участі секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ

В грудні 2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 50,4 м2, житловою площею 25,1 м2 та допоміжною площею 25,3м2 , з господарськими будівлями та спорудами: пг-1 погріб площею 6,0м2; Б-Б1-1 літня кухня-сарай площею 26,5 м2; В-1 убиральня площею 1,1 м2; Г-1 сарай площею 6,2 м2; Д-1 навіс площею 5,7 м2; №3 огорожа площею 18,4м2; №2 ворота площею 4,6 м2; 1 вимощення площею 20,0 м2; 11 водопровід площею 24,0 м2.

В обгрунутвання позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 та житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1

12 травня 2015 року державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвою О.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 однак оформити свої спадкові права, як спадкоємцю за законом першої черги після померлої матері на майно померлої, а саме житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , в Другій Добропільській державній нотаріальній конторі по місцю відкриття спадщини не виявилось можливим. Причиною відмови нотаріуса стала відсутність відмітки про реєстрацію договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку у відповідному відділі комунального господарства або у відповідному БТІ. Враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, позивач вимушений звернутись до суду.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 28.08.2012 р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропілля Добропільського МРУЮ у Донецькій області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 яка належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.12.2000 року Добропільською державною нотаріальною конторою Донецької області, за реєстром №3529 та житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який належав батьку спадкодавиці ( моєму діду) - ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємицею після смерті якого була його дружина (баба позивача) - ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, після смерті якої спадщину прийняла її донька, спадкодавиця - ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, але не оформила своїх спадкових прав (згідно копій свідоцтв про смерть та витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, які додані до позовної заяви).

01 лютого 2013 року, позивач, своєчасно, звернувся до Добропільської державної нотаріальної контори із заявою №52 про прийняття спадщини на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері ОСОБА_2, на підставі якої була відкрита спадкова справа №26/2013 рік до майна померлої.

12 травня 2015 року державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвою О.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 (копія свідоцтва та витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності додані до позовної заяви).

Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори, Гусєвої О.В., від 20.11.2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2, яке складається з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який належав батьку спадкодавиці ( моєму діду) - ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємицею після смерті якого була його дружина ( моя баба) - ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, після смерті якої спадщину прийняла її донька, спадкодавиця - ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, але не оформила своїх спадкових прав відмовлено.

Причиною відмови стало відсутність відмітки про реєстрацію договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку у відповідному відділі комунального господарства або у відповідному БТІ.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Добропільської міської ради від 14 листопада 1957 року №18 моєму діду ОСОБА_5 було надане право індивідуального будівництва на відведеній земельній ділянці під АДРЕСА_1 площею 600 м2.

Надалі, відділом комунального господарства виконкому Добропільської міської ради від 31 грудня 1957 року був наданий письмовий дозвіл №59 на проведення робіт по будівництву жилого будинку.

Після цього, 31 січня 1958 року відділом комунального господарства виконкому Добропільської міської ради був складений Договір про надання у безстрокове використання земельної ділянки загальною площею 600 м2 для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат від 1 до 5-ти включно АДРЕСА_1 жилою площею 26,60 м2. Даний Договір був посвідчений нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори 13 лютого 1958 року.

Відповідно до Технічного паспорту КП «Добропільське БТІ» від 09.08.2012 року та продубльованому від 26.02.2015 року, інвентаризаційна справа №4482/1 та доданої до нього експлікації приміщень до плану садибного ( індивідуального будинку) АДРЕСА_1 вказаний одноповерховий житловий будинок загальною площею 50,4 м2, житловою площею 25,1 м2та допоміжною площею 25,3м2, з господарськими будівлями та спорудами: пг-1 погріб площею 6,0м2; Б-Б1-1 літня кухня-сарай площею 26,5 м2; В-1 убиральня площею 1,1 м2; Г-1 сарай площею 6,2 м2; Д-1 навіс площею 5,7 м2; №3 огорожа площею 18,4м2; №2 ворота площею 4,6 м2; 1 вимощення площею 20,0 м2; 11 водопровід площею 24,0 м2 .

Відповідно до вказаних паспортів, всі будівлі були збудовані до 1992 року.

Дослідивши надані суду письмові докази суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме ст. 100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Досліджені судом документи свідчать про належне володіння спадкодавцями - ОСОБА_7, його дружини ОСОБА_6 та її донькою (матір'ю позивача) вказаним житловим будинком, який було побудовано на законних підставах.

Так, згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.04.2012 року ( номер у нотаріуса 65/2012) - до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 (бабки позивача) входить майно ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до копії будинкової книги, дід ОСОБА_7 та бабка ОСОБА_6 постійно проживали та були зареєстровані у вищевказаному будинку.

Відповідно до Заповіту від 21.01.1999 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_8, все майно після смерті ОСОБА_6 заповідано матері позивача - ОСОБА_2 (у тому числі житловий будинок АДРЕСА_1).

Таким чином, мати позивача - ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, але не встигла оформити спадкові права у зв'язку з тим, що померла майже через півроку після смерті спадкодавиці.

Про факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері ОСОБА_2 свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.02.2013 року ( спадкова справа №26/2013).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1296 та ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивачу як спадкоємцю, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, ним не надано документів на підтвердження факту проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок та відповідних правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстроване згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього закону, рішення державного реєстратора, витяг з

Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав надаються в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до досліджених технічних паспортів, всі будівлі були збудовані до 1992 року. Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (в редакції 2013 року) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудовидо них, побудовані до 5 серпня 1992 року - не відносяться до самочинного будівництва.

Отже, дід позивач набув право власності на вищевказаний житловий будинок до введення в дію наведених нормативно-правових актів, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21 травня 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Підпунктом 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено,якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Надати нотаріусу правовстановлюючий документ на житловий будинок, а також здійснити державну реєстрацію та внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно вказаний правовстановлюючий документ на ім'я особи, яка в ньому зазначена, внаслідок смерті власника вказані здійснити неможливо.

Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який повинен застосовуватися, якщо існує перешкоди.

Таким чином, враховуючи, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, таке право позивача підлягає захисту судом.

Керуючись ст. 258 - 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Цивільний позов ОСОБА_1 до Добропільської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 50,4 м2, житловою площею 25,1 м2 та допоміжною площею 25,3м2 , з господарськими будівлями та спорудами: пг-1 погріб площею 6,0м2; Б-Б1-1 літня кухня-сарай площею 26,5 м2; В-1 убиральня площею 1,1 м2; Г-1 сарай площею 6,2 м2; Д-1 навіс площею 5,7 м2; №3 огорожа площею 18,4м2; №2 ворота площею 4,6 м2; 1 вимощення площею 20,0 м2; 11 водопровід площею 24,0 м2.

Рішення суду набирає законної сили та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені 273, 354, 355 ЦПК України.

Реквізити сторін:

- ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3, тел. НОМЕР_3

- Добропільська міська рада юридична адреса: 85000, Донецька область, м.Добропілля,вул.Першотравнева,83, тел. (06277) 2-78-88, 2-78-71.

Головуючий суддя А.М. Левченко

15.04.2019