ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8446/19 Справа № 205/6220/19 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

судді: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк,

на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позову (а.с. 1а-6).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 липня 2019 року вищевказану заяву задоволено в повному обсязі (а.с. 25-27).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, АТ Перший Український Міжнародний Банк звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 липня 2019 року, оскільки вважає дану ухвалу незаконною та необгрунтованою (а.с. 32-33).

ОСОБА_1 скористалась свої правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу АТ Перший Український Міжнародний Банк залишити без задоволення,а ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 липня 2019 року без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з постановленою ухвалою суду.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 липня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позову в якій просила накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти певні дії, а саме: будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомості: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ПАТ «ПУМБ» вчиняти певні дії, а саме: в позасудовий спосіб знімати з реєстрації та виселяти мешканців квартири, без відповідного рішення суду проникати та входити до вказаної квартири представникам банку та третім особам з боку банку, здійснювати реконструкцію, перебудову, перепланування, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися вказаною квартирою, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами.

В обґрунтування заяви посилається на те, що відсутність забезпечення позову може призвести до відчуження банком майна, яке до перереєстрації державним реєстратором належало позивачу, на користь нового добросовісного набувача, що унеможливить виконання рішення суду.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову до подання позову прийшов до висновку, що заявлений вид забезпечення позову передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 91052167 від 03.07.2017 року, квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. належить ПАТ «ПУМБ» на підставі договору іпотеки № 5888466, серія та номер: 540, виданого 28.11.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Чалою В.О., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35867571 від 26.06.2017 року прийнято державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Чернецьким М.А.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігати ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Предметом позову є квартира 277 в АДРЕСА_3 . Предметом спору є визнання незаконною державної реєстрації права власності, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання поновити запис про право власності на дане нерухоме майно.

Виходячи з викладеного та з урахуванням того, що зміст поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення позову містить належне обґрунтування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вказаної заяви.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами ухвали суду, які наведені в її обґрунтування. Також, заявником не надано доказів на спростування мотивів суду та їх необгрунтованості.

Доводи заявника про те, що даний спір вже було вирішено постановою від 16.07.2019 року Дніпровського апеляційного суду, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною державну реєстрацію права власності, скасування рішення державного реєстратора відмовлено в повному обсязі, колегія суддів не може прийняти, оскільки підставою для відмови було те, що до справи було залучено неналежного відповідача. Крім того, у вказаній постанові колегія судів зазначила, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду, для захисту своїх прав та інтересів до належного відповідача.

Посилання апелянта на те, що позивач до теперішнього часу не подала позов також, не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивачем на спростування даного доводу до відзиву додано копію позову з відміткою про отримання її судом.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскарження у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О. Макаров