ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Херсон

справа: 766/11332/18

провадження: 22-ц/819/427/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Вейтас І.В.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Кутузова А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» в особі Наглядової ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду державного майна України та за заявою Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про приєднання до апеляційної скарги Фонду державного майна України на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 червня 2018 року у складі головуючого судді Дорошинської В.Е.,

встановив:

15 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» в особі наглядової ради про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради товариства про відсторонення від здійснення повноважень генерального директора.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що 06 серпня 2012 року його обрано на посаду голови правління ПАТ «Херсонська ТЕЦ». Повноваження голови правління він здійснював з 31 серпня 2012 року. Рішенням наглядової ради, викладеному в протоколі №1/2017 від 17 січня 2017 року, затверджено змінену організаційну структуру ПАТ «Херсонська ТЕЦ», згідно якої посада голови правління перетворена у посаду генерального директора товариства.

Рішеннями наглядової ради від 13 квітня 2018 року, протокол № 5/2018, та від 13 червня 2018 року, протокол №7/2018 його відсторонено від здійснення повноважень генерального директора. Підставою відсторонення наглядовою радою визначено повідомлення детектива НАБУ про вручення йому підозри у зв'язку із розслідуванням у кримінальному провадженні.

Посилаючись на те, що наведена обставина не може бути підставою для прийняття рішення про відсторонення від здійснення повноважень генерального директора, оскільки ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року у задоволені заявленого у межах кримінального провадження клопотання детектива про відсторонення його від займаної посади строком на два місяці було відмовлено, а рішення наглядової ради про його відсторонення від здійснення повноважень генерального директора суперечать як трудовому законодавству, так і закону України «Про акціонерні товариства» та можуть призвести до негативних наслідків для акціонерів Товариства просив суд визнати незаконним та скасувати протоколи наглядової ради ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» від 13 квітня 2018 року №5/2018 та від 13 червня 2018 року №7/2018, про відсторонення генерального директора ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» ОСОБА_2 від здійснення повноважень та про обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» ОСОБА_3

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Наглядової ради ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль», викладене в протоколі від 13 квітня 2018 року №5/2018, про відсторонення генерального директора ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» ОСОБА_2 від здійснення повноважень та про обрання особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» ОСОБА_3

Визнано незаконним та скасовано рішення Наглядової ради АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», викладеного в протоколі від 13 червня 2018 року №7/2018, про відсторонення генерального директора АТ «Херсонська ТЕЦ» ОСОБА_2 від здійснення повноважень та про обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора АТ «Херсонська ТЕЦ» ОСОБА_3

В апеляційній скарзі Фонд державного майна України, зазначивши, що є особою, яка не брала участі у справі, проте оскаржуваним рішенням порушені його права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо незаконності прийнятих наглядовою радою Товариства рішень не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені без врахування положень Закону України «Про акціонерні товариства» та статуту АТ «Херсонська теплоелектроцентраль». Порушення норм процесуального права вбачає в тому, що суд, всупереч вимог ч.3 ст. 53 ЦПК України не залучив Фонд державного майна до участі у справі, як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору, на права та обов'язки якого, як органу управління корпоративними правами держави в АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» у розмірі 99.833%, могло вплинути та вплинуло судове рішення. Спір, що виник між сторонами є корпоративним, а не трудовим, тому не належить до цивільної юрисдикції та підлягає розгляду господарським судом.

13 лютого 2019 року, до початку розгляду справи, від Акціонерного товариства «Херсонська ТЕЦ» надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги Фонду державного майна України на рішення Херсонського міського суду від 25 червня 2018 року, в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористався.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що протоколи наглядової ради від 13 квітня 2018 року №5/2018 та від 13 червня 2018 року № 7/2018 не містять відомостей про встановлення наявності обставин, визначених ст. 46 КЗпП України під час виконання позивачем своїх посадових обов'язків. Крім того, питання відсторонення позивача від виконання обов'язків генерального директора з підстав вручення йому підозри у зв'язку із розслідуванням у кримінальному проваджені було предметом розгляду у Солом'янському районному суді м. Києва за клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_4, у задоволені якого ухвалою цього суду від 16 червня 2017 року відмовлено. Вказана ухвала набрала законної сили і є обов'язковою для виконання, в тому числі і для наглядової ради товариства.

Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, на час виникнення спірних відносин, займав посаду генерального директора ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль».

Рішеннями наглядової ради Товариства від 13 квітня 2018 року, протокол №5/2018, та від 13 червня 2018 року, протокол № 7/2018, ОСОБА_2 відсторонений від здійснення повноважень генерального директора строком на два місяці у зв'язку із повідомленням НАБУ про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Положеннями Статуту ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» в редакції від 12 квітня 2017 року (пункти 18.1, 18.2, 18.8, 18.10, 18.12) та Статуту АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» в редакції від 18 квітня 2018 року(пункти 18.1, 18.2, 18.8, 18.10, 18.12) визначено, що керівництво поточною діяльністю товариства здійснює колегіальний виконавчий орган - дирекція. Очолює та керує діяльністю товариства - генеральний директор, який обирається та повноваження якого припиняються наглядовою радою.

Питання повноважень, умов діяльності, оплати праці та матеріального забезпечення генерального директора визначаються в Статуті Товариства і трудовому договорі (контракті), який укладає (підписує) та /або розриває (припиняє від імені Товариства - наглядова рада.

Генеральний директор може бути відсторонений від здійснення повноважень за рішенням наглядової ради.

Суд першої інстанції не досліджував умови укладеного з ОСОБА_2 контракту копія якого додана відповідачем до заяви про приєднання до апеляційної скарги, поданої відповідачем.

Враховуючи положення частин другої і третьої статті 367 ЦПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, а докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, та зважаючи на те, що представництво товариства в даній справі здійснював представник, повноваження якого підтверджено довіреністю, виданою позивачем, а інформація про обізнаність наглядової ради товариства про судове провадження відсутні, колегія суддів вважає за необхідне та доцільне дослідити як повні тексти Статуту товариства в редакціях на час виникнення спірних відносин, так і укладений 17 січня 2017 року ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» в особі голови наглядової ради контракт №724 із керівником виконавчого органу товариства, а саме: із ОСОБА_2

За умовами наведеного контракту ОСОБА_2 зобов'язався здійснювати поточне управління (керівництво) товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження належного товариству майна, в тому числі державного майна, що не увійшло до складу статутного капіталу товариства, забезпечувати виконання рішень загальних зборів акціонерів та наглядової ради, а товариство зобов'язалося створювати належні умови для матеріального забезпечення та організації праці керівника (пункт 1.1 контракту).

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.

Нормами Цивільного кодексу України (статті 99, 145, 147, 159, 161), Господарського кодексу України (стаття 89), Закону України «Про господарські товариства» (статті 47, 62, 63), Закону України «Про акціонерні товариства» (статті 52, 58, 59, 60, 61) визначено, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов'язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов'язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об'єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою 3 статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у частині п'ятій статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства», укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

Усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов'язків або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 Кодексу законів про працю України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства відсторонити члена виконавчого органу від виконання ним обов'язків міститься не в приписах Кодексу законів про працю України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв'язку з цим відсторонення відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу повноважень у сфері управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов'язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема в аспекті ст. 46 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Такий висновок щодо застосування ст. 99 ЦК України та ст. 46 КЗпП України викладений Верховним Судом у постанові Великої Палати від 30 січня 2019 року, справа № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613цс18), та підлягає врахуванню судами при виборі і застосуванні норм права по спірних правовідносин згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково розглянув справу за правилами цивільного судочинства, оскільки предметом спору у даній справі є законність рішення наглядової ради Товариства про відсторонення позивача, як члена виконавчого органу товариства від виконання повноважень генерального директора Товариства, який повинен розглядатися в межах корпоративних, а не трудових правовідносин. Тобто спір підлягав розгляду в порядку господарського судочинства.

За таких обставин ухвалене судом рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 255, ч.1 та 2 ст. 377 ЦПК України із роз'ясненням позивачу його права на звернення до суду з позовом у порядку передбаченому ГПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, колегія суддів вважає за необхідне застосувати частину п'яту статті 142 ЦПК України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Оскільки факт необґрунтованих дій позивача відповідач не доводив, колегія суддів не вбачає підстав для покладення на ОСОБА_2 обов'язку компенсувати витрати осіб, які подавали апеляційні скарги, щодо сплати ними судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України та заяву Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про приєднання до апеляційної скарги Фонду державного майна України задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 червня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» в особі Наглядової ради про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради товариства про відсторонення від здійснення повноважень генерального директора - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 15 квітня 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова