Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа Акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

29 квітня 2019 року до Дніпровського районного суду міста Києва разом з ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року про передачу справи за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту.

Відповідно до предмету позовних вимог, позивач просить суд зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 , який було накладено Постановою відділу Державної виконавчої служби Дніпровського управління юстиції у м. Києві від 28.12.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №21185937.

Обгрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду посилається на наступне, що 04 лютого 2019 року при здійсненні нотаріальних дій громадянину України ОСОБА_1 стало відомо, що 28 грудня 2010 року відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві постановив накласти арешт на все майно ОСОБА_1 та заборону на його відчуження. 05 лютого 2019 року до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, адвокатом Правдивим В.І. було надано адвокатський запит № 24/19-04 від 05.02.2019, в якому останній просив надати інформацію щодо наявності та стану відкритих Дніпровським РВ ДВС м. Києва виконавчих проваджень відносно боржника (поручителя) ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а у разі наявності відкритих виконавчих проваджень, просив надати завірену належним чином копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а також копії інших постанов про вжиття заходів примусового виконання рішень. 15 лютого 2019 року адвокат Правдивий В.І. від Дніпровського РВ ДВС м. Києва отримав лист-відповідь № 21185937/4970 від 07.02.2019 на вищевказаний адвокатський запит, відповідно до якого. З даного листа-відповіді № 21185937/4970 від 07.02.2019 стало відомо, що у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 21185937 з примусового виконання виконавчого листа № 2-275 від 04.04.2006, виданого Шполянським районним судом (Чернігівської області, вказано помилково) в дійсності Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Перший інвестиційний банк» заборгованості в розмірі 650482,60 грн. 03.09.2010 року головним державним виконавцем Кирик А.О. відкрито виконавче провадження № 21185937. 28.12.2010 року головним державним виконавцем Кирик А. О. звернене стягнення на майно боржника та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 14.04.2011 року, головним державним виконавцем Кирик А.О., керуючись п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку з відсутністю майна. Станом на 07.02.2019 згідно даних АСВП повторно виконавчий документ до відділу не надходив та на примусовому виконанні у відділі виконавчі провадження, за яким боржником є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 не перебувають. Позивач зазначає, що станом на 07.02.2019 на примусовому виконанні у відділі виконавчі провадження, за яким боржником є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 не перебувають, проте існує не знятий арешт з майна ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладений постановою державного виконавця відділу Кирик А.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.12.2010.

Ухвалою суду від 03.09.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк».

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами булла отримана відповідачем особисто, однак скористатись правом подати відзив до позовної заяви відповідач не скористався.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 21185937 з примусового виконання виконавчого листа № 2-275 від 04.04.2006, виданого Шполянським районним судом (Чернігівської області, вказано помилково) в дійсності Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Перший інвестиційний банк» заборгованості в розмірі 650482,60 грн

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої 28 грудня 2010 року, обтяжувач: ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві, на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , в межах суми боргу в сумі 650482,60 грн. накладено арешт.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов`язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі ст. 50 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого, документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 60 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Адвокатом Правдивим В.І. було надано адвокатський запит № 24/19-04 від 05.02.2019, в якому останній просив надати інформацію щодо наявності та стану відкритих Дніпровським РВ ДВС м. Києва виконавчих проваджень відносно боржника (поручителя) ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: Черкаська обл., Шполянський р-н, с. Матусів , а у разі наявності відкритих виконавчих проваджень, просив надати завірену належним чином копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а також копії інших постанов про вжиття заходів примусового виконання рішень. (а. с. 8-9)

15 лютого 2019 року адвокат Правдивий В.І. від Дніпровського РВ ДВС м. Києва отримав лист-відповідь № 21185937/4970 від 07.02.2019 на вищевказаний адвокатський запит, відповідно до якого повідомлено, що у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 21185937 з примусового виконання виконавчого листа № 2-275 від 04.04.2006, виданого Шполянським районним судом (Чернігівської області, вказано помилково) в дійсності Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Перший інвестиційний банк» заборгованості в розмірі 650482,60 грн. 03.09.2010 року головним державним виконавцем Кирик А.О. відкрито виконавче провадження № 21185937. 28.12.2010 року головним державним виконавцем Кирик А. О. звернене стягнення на майно боржника та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 14.04.2011 року, головним державним виконавцем Кирик А.О., керуючись п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку з відсутністю майна. Станом на 07.02.2019 згідно даних АСВП повторно виконавчий документ до відділу не надходив та на примусовому виконанні у відділі виконавчі провадження, за яким боржником є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 не перебувають

Згідно п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 року (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п. 9.10. даного Наказу, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 01 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Таким чином, завершення виконавчого провадження та закінчення строків зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень є підставою для їх знищення.

Як з`ясовано судом, на момент звернення позивача з цим позовом до суду, встановити обставини винесення постанов державними виконавцями Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві на підставі якої було накладено арешт на належне позивачу ОСОБА_1 майно, а також чи знімався цей арешт в разі закінчення виконавчого провадження, чи повернення виконавчого документа стягувачу, враховуючи, що по теперішній час у відділі відсутні відомості про наявні відкритих виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 , не виявляється за можливе, оскільки документи виконавчого провадження знищені.

Позивач ОСОБА_1 , як боржник в процедурі виконавчого провадження, не позбавлена була права оскаржити дії державного виконавця у разі накладення арешту на квартиру та транспортні засоби чи вчинення незаконних дій щодо не зняття арешту з майна, однак оскарження дій державного виконавця є правом, а не обов`язком сторони виконавчого провадження. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналізуючи вищевикладене, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що дії відповідача в частині не зняття арешту з майна боржника є неправомірними, що зумовлює вирішення питання про відновлення порушених прав позивача, як боржника в процедурі виконавчого провадження, шляхом зняття арешту, накладеного Постановою Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві №21185937 від 28.12.2010 року, що належить на праві власності позивачу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.. 4 Цивільного - процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа Акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 316, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 8, 11, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа Акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, який накладено на підставі постанови Дніпровського РВ ДВС м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 грудня 2010 року, у виконавчому провадженні № 21185937.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2019 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

Відповідач - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (м. Київ, вул.. Краківська, буд. 20)

Третя особа - Акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» (03115. М. Київ, пл.. Перемоги, буд. 1)

С у д д я