ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Херсон

справа № 658/1379/18

провадження № 22-ц/819/547/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Вейтас І.В.,
Пузанової Л.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, нарішення Каховського міськрайонного суду Херсонської областіу складі судді Под?ячевої І.Д. від 26 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9, третя особа: ОСОБА_8, про витребування майна з чужого незаконного володіння транспортного засобу Infiniti G35, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В ході розгляду справи було встановлено, що з квітня 2018 року власником спірног8о майна є ОСОБА_7,у зв'язку з чим, позивачем був пред'явлений позов до ОСОБА_7 (а.с.71).

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 позивач з 2007 року був власником транспортного засобу Infiniti G35, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В ході розгляду цивільної справи про поділ спільного майна подружжя право власності на зазначений автомобіль рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 27 лютого 2014 року було визнано за ОСОБА_8, яка у зв'язку з реєстрацією нового шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8.

На підставі судового рішення право власності на спірне майно за позивачем було припинене та в подальшому зареєстровано за ОСОБА_8, яка здійснила відчуження транспортного засобу третім особам, на теперішній час власником автомобіля є ОСОБА_7 У зв'язку з перереєстрацією права власності на транспортний засіб було змінено його державний номер на НОМЕР_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 року рішення суду першої інстанції від 28.11.2013 року та рішення апеляційного суду від 27.02.2014 року були скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції і на теперішній час є нерозглянутою.

Посилаючись на те, що спірний автомобіль вибув з володіння власника поза його волею на підставі судового рішення, яке згодом було скасовано, ОСОБА_5 з підстав передбачених ст. 388 ЦПК України просив витребувати спірний транспортний засіб з незаконного володіння ОСОБА_7, визначивши при цьому, що рішення суду є підставою для скасування реєстрації права власності ОСОБА_7 та подальшої реєстрації права власності за ОСОБА_5

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та завчасно вирішив, що даний автомобіль є спільним майном подружжя. Підставою з'явлення неіндикаційного позову є вибуття майна з володіння власника поза його волею. Право власності на спірний транспортний засіб за ОСОБА_8 було зареєстровано на підставі рішення суду апеляційної інстанції, яке в подальшому було скасовано. При цьому суд не обгрунтував яким чином перебування майна в спільній сумісній власності подружжя унеможливлює захист позивачем свого права шляхом витребування майна на підставі положень ст. 388 ЦК України, враховуючи що автомобіль належав йому на праві приватної власності та цей факт підтверджувався відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Також судом не зроблено посилання на докази, які би підтверджували, що спірне майно є спільною сумісною власності. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_8, від імені якої діє ОСОБА_11, доводи апелянта не визнала, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог процесуального законодавства.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7, від імені якого діє ОСОБА_12, доводи апелянта не визнав, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено шлюб, який 25 червня 2012 року рішенням суду розірвано.

В період спільного проживання був придбаний автомобіль марки Infiniti G35, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, який був зареєстрований на ОСОБА_5

Цей транспортний засіб є предметом поділу між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, як майна набутого подружжям в період шлюбу, за спільні кошти.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 27 лютого 2014 року, в справі № 22-ц/598/2014 про поділ спільного майна подружжя, спірний автомобіль був переданий у власність ОСОБА_8.

На підставі рішення суду ОСОБА_8 перереєструвала транспортний засіб на своє ім'я та в подальшому здійснила його відчуження.

З 25 квітня 2018 року власником спірного автомобілю є ОСОБА_7.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року скасовано рішення апеляційного суду Херсонської області від 27 лютого 2014 року, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

08 грудня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Херсонської області було залишено в силі рішення суду першої інстанції від 28.11.2013 року, яким було виділено у власність ОСОБА_8 спірний автомобіль.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції від 28.11.2013 р. та ухвалу апеляційного суду від 08.12.2015 р. скасовано, справу направлено на новий судовий розгляду до суду першої інстанції.

На теперішній час спір між подружжям щодо поділу автомобіля Infiniti G35, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, як спільного майна подружжя, не вирішено.

Належними та допустимим доказами право власності позивача на спірний автомобіль не доведено.

Предметом спору є витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Витребування майна із чужого незаконного володіння - це передбачений законом спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об'єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

В п.26 Постанови № 5 від 07 лютого 2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз'яснення, що відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Отже, для застосування ст.ст.387,388 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є єдиним власником майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами.

Оскільки спірний транспортний засіб був придбаний в період шлюбу і позивачем на теперішній час належними та допустимим доказами не доведено одноособове право власності на спірний автомобіль та зважаючи на теперішній статус цього майна, як майна яке перебуває у спільній сумісній власності, частки сторін в якому є рівними, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивач не може витребувати неподільне майно яке є спільною сумісною власністю, що унеможливлює задоволення позову в обраний ним спосіб - шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_7 на його користь автомобілю.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до положень ЦПК України, та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Посилання апелянта на те, що транспортний засіб вибув з володіння ОСОБА_5 без його волі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у квітні 2014 року ОСОБА_8 запорядилась автомобілем як особистою власністю, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, автомобіль був переданий їй у власність під час поділу спільного мана подружжя.

Скасування в подальшому судового рішення на підставі якогоспірний транспортний засіб було зареєстровано ОСОБА_8 лише визначає статус цього майна, як спільне сумісне, оскільки позивачем цей факт не спростований та не доведене протилежне, а тому посилання на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та завчасно вирішив, що даний автомобіль є спільним майном подружжя є безпідставним.

Інші доводи апелянта висновки суду першої інстанції не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, залишити без задоволення, а рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 листопада 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: І.В.Вейтас

Л.В.Пузанова

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року

Суддя Т.Г. Чорна