Справа № 743/1914/19
Провадження №2-о/743/62/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.

з участю заявниці ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту спільного проживання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту її спільного проживання до часу відкриття спадщини - 26.04.2016 року, з ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог заявниця вказала, що вона проживала зі своїм сином ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , до 26.04.2016 року.

Встановлення факту спільного проживання має для заявниці юридичне значення, оскільки дає їй можливість реалізувати право на спадкування після померлого.

В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи - Любецької селищної ради, в судове засідання не з`явився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Заслухавши з`явившихся учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чим майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_3 доводиться рідним сином заявниці.

З довідки Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області №1287 від 07.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 проживав фактично без реєстрації в АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , з 2003 року по 26.04.2016 року.

З копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 12.05.2016 року вбачається, що місцем смерті ОСОБА_3 є смт.Любеч Ріпкинського району Чернігівської області.

З копії свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1996 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали у спільній сумісній власності, в рівних частинах, квартиру АДРЕСА_2 .

З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру №7411-2 від 02.10.2018 року вбачається, що син ОСОБА_3 - ОСОБА_2 зареєстрований з 15.10.2015 року в АДРЕСА_3 .

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частиною 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частиною 1 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які заявниця посилалась, як на підставу своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1362, на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт.Любеч Ріпкинського району Чернігівської області з 2003 року, у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Є.А. Жовток