Житомирський апеляційний суд
Справа №277/257/17 Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 47 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №277/257/17 за позовом керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , реєстраційний сектор Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання свідоцтв про право власності на земельні ділянки недійсними, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури на ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Греська В.А. в смт Ємільчине,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсними свідоцтва про право власності на земельні ділянки, видані на ім`я ОСОБА_1 , №30124817 від 27.11.2014 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,4895 га (кадастровий :05:002:0015) та №30110174 від 27.11.2014 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5105 га (кадастровий №:05:002:0014), які розташовані в АДРЕСА_1 на території Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області ; витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,4895 га (кадастровий №:05:002:0015), нормативно грошова оцінка якої станом на 14.02.2017 становить 1 508 416 грн 65 коп., та площею 0,5105 га (кадастровий №:05:002:0014), нормативно грошова оцінка якої станом на 14.02.2017 становить 516 983 грн 35 коп., які розташовані в АДРЕСА_1 на території Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області у власність територіальної громади с. Велика Цвіля в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області.

Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 червня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про заміну первісних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним відповідачем - ОСОБА_5, позовну заяву керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, посилаючись на постановлення ухвали із порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що ЦПК України не містить норми, яка б регламентувала таку підставу залишення позову без розгляду як відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді або неналежне обгрунтування таких інтересів прокурором. Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даній справі стала пасивна поведінка уповноваженого органу, його бездіяльність. Судом першої інстанції застосовано до спірних правовідносин рекомендації, які не є частиною національного законодавства, та залишено поза увагою, що згідно Конституції України та ЗУ «Про прокуратуру», прокурор наділений відповідними повноваженнями щодо представництва інтересів держави в суді поза межами кримінального провадження.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор не наводить підстав, які б давали можливість суду дійти висновку про невиконання або неналежне виконання Великоцвілянською сільською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади. У прокурора відсутні законні підстави для представництва інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом) у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

У цивільних справах можуть брати участь органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (частина третя статті 26 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, на прокуратуру покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону).

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України, у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом).

Системне тлумачення абзацу другого частини другої статті 45 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор заявив позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і на виконання абзацу першого частини третьої статті 23 Закону у тексті позовної заяви обґрунтував, на його думку, що невжиття органом місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, заходів до усунення порушень закону, є підставою для звернення прокурором з даним позовом (тобто, навів підставу для представництва інтересів держави), а також обґрунтував, у чому, з погляду позивача, полягає порушення інтересів держави (тобто навів підстави позову).

З матеріалів справи вбачається, що Новоград-Волинською місцевою прокуратурою установлено, що рішення 36 сесії 6 скликання Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області від 13.08.2014 № 654 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства» та рішення Великоцвілянської сільської ради 36 сесії шостого скликання від 20.11.2014 № 384 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 » на розгляд сесії відповідної сільської ради не виносились та сесією сільської ради не приймались, секретарем Великоцвілянської сільської ради ОСОБА_6 . останні не підписувались.

За фактом видачі завідомо неправдивих офіційних документів внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 19.06.2015 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України.

09.03.2017 прокурором направлено Великоцвілянській сільській раді Ємільчинського району Житомирської області повідомлення в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо наміру прокуратурою подати позов в інтересах держави в особі Великоцвілянської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області про визнання свідоцтв про право власності на земельні ділянки недійсними, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом, прокурор в повній мірі навів обставини, що підтверджують нездійснення органом місцевого самоврядування - Великоцвілянською сільською радою захисту інтересів держави, при цьому дотримавшись процедури передбаченої абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим у прокурора були підстави для представництва держави в суді.

Крім того, 24 квітня 2017 року Ємільчинський районний суд Житомирської області постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі. Мотивував ухвалу тим, що подана прокурором позовна заява відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України. Жодних недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави суд першої інстанції не виявив, і позовну заяву прокурора з цих підстав без руху не залишав.

Житомирський апеляційний суд звертає увагу, що з цієї дати і до часу винесення оскарженої ухвали, суд першої інстанції призначив 8 судових засідань.

Допустивши згідно з абзацом другим частини четвертої статті 23 Закону представництво прокурором інтересів держави, через два роки після відкриття провадження у справі - 24 квітня 2017 року, Ємільчинський районний суд Житомирської області постановив ухвалу, якою позовну заяву залишив без розгляду.

Стаття 257 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви, провадження за якою відкрите, без розгляду через виникнення обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява прокурору підлягає залишенню без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України не ґрунтується на матеріалах справи й вимогах закону.

Оскільки, порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, скасовує таку ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27 червня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 29 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді