233 № 233/3469/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
22 жовтня 2019 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., за участі представника позивача Гнатенко Ю .Є ., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Ф.Г.Щедрий Лан», треті особи: ОСОБА_3 , Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації,
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 25 травня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_3 було укладено Договір оренди (далі - Договір) строком на 20 років, тобто по 25 травня 2032 року.
Разом з цим, позивача, як орендаря зазначеної земельної ділянки, ОСОБА_3 про дані обставини повідомлено не було. Так само орендодавцем не було запропоновано внести в укладений договір оренди відповідні зміни (щодо зміненого кадастрового номеру земельної ділянки, яка була передана ОСОБА_3 в оренду ПрАТ «АПК-Інвест»).
При цьому, на земельну ділянку, яка наразі перебуває в оренді позивача за відповідним договором оренди землі, згідно з даними, що містить Публічна кадастрова карта України, було зареєстровано 14.12.2018 року інше речове право - право оренди землі за Фермерським господарством «Ф.Г. Щедрий Лан».
Стаття 148-1 ЗК України закріплює, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки.
Відповідно до п. 38 Договору, укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_3 встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання Договору.
Слід зазначити, що з моменту укладання Договору і по теперішній час земельна ділянка не вибувала з орендного користування позивача. На теперішній час вона використовується позивачем за призначенням.
Відповідно до п. 35 Договору підставами для його припинення є: закінчення строку, на який його було укладено;придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відстеження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідація юридичної особи - Орендаря.
Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Також пунктом 36 Договору передбачено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою Сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі Сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Однак, жодної з вищеперерахованих підстав для припинення або дострокового розірвання Договору не виникало, жодних додаткових угод до договору оренди землі щодо припинення користування земельною ділянкою між позивачем та ОСОБА_3 не укладалося.
Зміна власника земельної ділянки також жодним чином не впливає на чинність укладеного договору між позивачем та третьою особою.
З дати укладання договору та станом на дату подання позовної заяви позивач систематично, сумлінно та в повному обсязі виконує взяті на себе зобов`язання, в тому числі, але не виключно, з нарахування орендної плати.
Договір, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , є правомірним, діючим, нерозірваним сторонами у встановленому порядку, земельна ділянка використовується позивачем, з орендного користування позивача не вибувала.
До закінчення строк дії Договору із позивачем, відповідачами було укладено Договір оренди на ту ж саму земельну ділянку та неправомірно зареєстровано договір оренди.
Укладання договору оренди землі щодо ділянки, яка перебуває в орендному користуванні позивача, є порушенням права орендаря самостійно господарювати на землі, передбаченого ст. 25 Закону та ст. 410 ЦК України.
Отже, оскільки оспорюваний договір оренди землі укладений з порушенням вимог ЦК України та ЗУ «Про оренду землі», він має бути визнаний недійсним, а його державну реєстрацію скасовано.
Відповідачі відзив на позовну заяву не подали.
Треті особи письмових пояснень на позов не подали.
Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року закрито підготовче провадження в цій справі, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.119).
Представник позивача ПрАТ «АПК-Інвест» Гнатенко Ю.Є. у судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила його задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 , Фермерське господарство «Ф.Г. Щедрий Лан», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник третьої особи Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області Постоловський І.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Третя особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.
Статтею 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Згідно зі ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Пунктом 41 Договору оренди передбачено, що договір набирає чинності після його підписання Сторонами та державної реєстрації.
Пунктами 35-36 Договору оренди передбачено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря. Дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до п. 38 Договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
На даний час земельна ділянка використовується та обробляється ПрАТ «АПК-Інвест», що підтверджується довідкою про її використання № 663 від 29.05.2019 року; бухгалтерською довідкою про нарахування орендної плати та утримання податків № 664 від 29 травня 2019 року (а.с.34-35).
Обов`язки зі сплати орендної плати позивачем виконуються, що підтверджено відповідними платіжними дорученнями (а.с.24-32).
Стаття 148-1 ЗК України закріплює, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки.
Отже, до ОСОБА_2 з моменту переходу права власності на земельну ділянку перейшли права та обов`язки попереднього земельної ділянки ОСОБА_3 за Договором оренди землі від 25.05.2012 року.
Право оренди ФГ «Ф.Г. «Щедрий Лан» зареєстровано в державному реєстрі прав 14.12.2018 року за № 29504234 (а.с.13).
Зазначене свідчить, що до закінчення строку дії Договору оренди від 25.05.2012 року, ОСОБА_2 та ФГ «Ф.Г. Щедрий Лан» було укладено Договір оренди на ту ж саму земельну ділянку та зареєстровано право оренди.
Укладення договору оренди землі щодо земельної ділянка, яка перебуває в орендованому користуванні ПрАТ «АПК-Інвест», є порушенням права орендаря самостійно господарювати на землі, передбаченого ст. 25 Закону України «Про оренду землі» та ст. 410 ЦК України.
Крім того, згідно із ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У контексті цієї норми під майном розуміється ціла низка інтересів економічного характеру, до яких можна віднести й право оренди земельної ділянки. У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити даному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.
На момент укладення відповідачами оспорюваного Договору оренди землі сторонами не додержано вимог ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України, договори суперечать вимогам ст.ст. 15,25 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 13, ч.ч.2 та 5 ст. 319, ч.3 ст. 409, ч.1 ст. 410 ЦК України, а тому суд уважає необхідним визнати оспорюваний договір недійсним.
Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
У зв`язку із визнанням недійсним оспорюваного договору оренди землі, запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі цього Договору, необхідно скасувати.
Отже, позов слід задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача судовий збір у розмірі по 1921,00 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Ф.Г. Щедрий Лан» на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» судові витрати по сплаті судового збору по 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. з кожного.
Повний текст рішення складено 28 жовтня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О. В. Каліуш