Справа № 219/7344/19
Провадження № 2/219/2318/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., розглянувши у судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перша бахмутська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить зняти арешт, який зареєстрований Першою бахмутською державною нотаріальною конторою 26.07.2005 року за реєстраційним № 2223150, підстава обтяження лист 4/2625 від 28.07.2003 року, накладений на частину квартири АДРЕСА_1 колишня АДРЕСА_2 Донецької області, що належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вона 23 листопада 2000 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , під час якого 27 листопада 2002 року останні набули у власність житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 .

Вироком Артемівського міського суду Донецької області від 01 березня 2004 року, ОСОБА_2 було засуджено до позбавлення волі з конфіскацією, на користь держави, всього належного йому майна. Після звільнення від відбування покарання позвиач та ОСОБА_2 продовжили проживати разом, однак, за певних життєвих обставин рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2016 року шлюб було розірвано, однак, не зважаючи на це, вони продовжували проживати разом як чоловік та дружина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , тому, оскільки, інших спадкоємців у ОСОБА_2 не має, позивач звернулась до нотаріальної контори за роз`ясненнями щодо можливості набуття нею прав спадкоємця, оскільки, фактично вона та ОСОБА_2 проживали разом в одному житлі та продовжували вести спільний побут. В подальшому, нотаріус звернув увагу на те, що до спадкодавця застосовувалось додаткове покарання за вироком суду у вигляді конфіскації майна і на даний час здійснити право на спадкування буде неможливим, оскільки, на все майно спадкодавця накладено арешт, який зареєстрований Першою бахмутською нотаріальною конторою 26.07.2005 року за реєстраційним № 2223150, підстава обтяження лист 4/2625 від 28.07.2003р.

Відповіно до листа Артемівського міськрайонного суду Донецької області, згідно вироку Артемівського міського суду Донецької області від 01.03.2004 року відносно засудженого ОСОБА_2 за ст. 187 ч. 3, 121 ч. 2. 70 КК України, виконавчий лист № 1-46-2004р 12.12.2005 року, був надісланий до Державної виконавчої служби Артемівського районного управління юстиції Донецької області на конфіскацію усього власного майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 на користь держави для виконання.

Відповідно до листа Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, на виконанні у відділі перебував виконавчий лист№ 1-46, виданий 12.12.2005 року. 22.12.2005р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, 23.04.2014 року виконавчий документ повернуто на адресу суду на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) і повторно виконавчий лист не надходив. Додатково відділ виконавчої служби повідомив, що у відповідності до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби виконавчі провадження знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Отже, на даний час позивач не має можливості реалізувати своє право на спадкування через наявність арешту, у зв,язку з чим, звернулась до суду з дійсним позовом.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подавши заяву, в якій позовні вимтрги підтримала та просить справу розглянути у її відсутність.

Представник відповідача Бахмутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу у його відсутність.

Представник тертьої особи Першої бахмутської державної нотаріальної контори, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути на розсуд суду та у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвілвниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2002 р. (а.с.25).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 23.11.2000р. (а.с.26), шлюб було розірвано 11.08.2016р. за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2016р. (а.с.15). Проте, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом як чоловік та дружина за адресою реєстрації: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою ПП «Житловик» № 487 від 18.06.2019р. (а.с.5), по день смерть ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05.04.2019р. Бахмутським МВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (а.с.14).

Вироком Артемівського міськсуду Донецької області від 01.03.2004р. ОСОБА_2 було засуджено за ст.ст.187ч.4,121ч.2,70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю на користь держави (а.с.17-24).

З листа Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2019р. вбачається, що згідно вироку Артемівського міськсуду Донецької області від 01.03.2004р. відносно засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.ст.187ч.2,121ч.2,70 КК України, надісланий 12.12.2005р. в/л № 1-46-2004р. до Державної виконавчої служби Артемівського районного управління юстиції Донецької області на конфіскацію усього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 на користь держави, для виконання (а.с.9). Проте, з відповіді Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №1-46, виданий 12.12.2005 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області щодо конфіскації усього особистого майна ОСОБА_2 на користь держави. 22.12.2005р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 23.04.2014р. виконавчий документ повернуто на адресу суду, на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови). Станом на 13.06.2019р. зазначений виконавчий документ повторно на виконання до відділу не надходив. Додатково повідомлено, що надати більш детальну інформацію чи копії матеріалів виконавчих проваджень не має можливості, оскільки, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, виконавчі провадження знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.8).

Тобто, будь-які дії щодо реалізації конфіскованого майна державним виконавцем не вчинялись. Зазначений вирок Артемівського міськсуду Донецької області від 01.03.2004р. в частині конфіскації майна засудженого ОСОБА_2 не було виконано з незалежних від нього обставин.

Визначений КК України строк давності виконання даного вироку в частині додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, що є особистою власністю ОСОБА_2 , сплинув.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст.41 Конституції України, ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

У ст. ст. 1216, 1217, 1261 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність підстав для подальшого існування обтяження у виді арешту квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві спільної сумісної власності належить позивачу і померлому ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_2 ) до Бахмутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (адреса знаходження: Донецька область, м.Бахмут, вул.Сібирцева,17, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перша бахмутська державна нотаріальна контора (адреса знаходження: Донецька область, м.Бахмут, вул.Миру,51, ), про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт (архівний запис) з частини квартири, що належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який зареєстрований 26 липня 2005 року Першою бахмутською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; підстава обтяження: лист, 4/2625, 28.07.2003р.; об`єкт обтяження: квартира, частина квартири; статус: жила, адреса: АДРЕСА_4 ; власник: ОСОБА_2 ; реєстраційний номер обтяження 2223150.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик