РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

з участю секретаря Левчук Д.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування ноутбука із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

19 вересня 2018 року до Рівненського міського суду через свого представника звернувся ОСОБА_2 із позовною заявою до ОСОБА_3 про витребування ноутбука із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування уточненої позовної заяви вказує, що він є інвалідом першої групи, сирота, не має свого житла тому змушений винаймати квартиру. Крім того, потребує сторонньої допомоги за доглядом. По об'яві в інтернеті знайшов оголошення відповідача по догляду за інвалідами та людьми похилого віку. Тимчасово запропонував їй його доглядати. Потім відповідач умовила його щоб доглядати вже на постійній основі. Вони домовились про оплату в сумі 600 грн. в тиждень, тобто 2400 грн. в місяць. Вказує, що йому це дуже накладно, бо живе на дві пенсії, в сумі 5000 грн. Зазначає, що він має багато вільного часу, спілкується по інтернету за допомогою ноутбуку марки «Packard Bell». Так він познайомився з дівчиною-інвалідом. Відповідач проявила ініціативу, щоб це знайомство переросло в шлюбні відносини. Вона залучила депутатів Рівненської міської ради, які допомогли йому організувати весілля, та мали намір виділити йому квартиру в Рівному. Вони і подарували йому на весілля новий ноутбук. Вказує, що на той час ньому в спадщину дістався земельний пай та будинок в селі в Хмельницькій області, тобто досить значне майно. Саме з цього моменту, відповідач почала не просто його доглядати, а проявляти дружні стосунки. Він повірив їй, бо сирота і потребував щирих дружніх відносин. Щоб оформити квартиру, яку його сім'ї запропонували депутати, та для оформлення спадщини, йому була необхідна довірена особа. Він запропонував відповідачу стати такою довіреною особою. Відповідач оформила 18.05.2017 р. за №423 (нотаріус ОСОБА_4С.) від нього генеральну довіреність. Пізніше я довідався, що стосовно відповідача порушено кримінальне провадження №0004897 від 15.08.2014 р. за ст.ст. 149, 190 КК України. Крім того, його жінка, теж інвалід, виявилася наркоманкою,вони розлучилися. А квартиру депутати планували виділити саме сім'ї інвалідів. Відповідач коли дізналася про це, почала йому погрожувати, вимагати цього не робити, тобто вона проявила своє істинне обличчя. Він зрозумів, що відповідача цікавлять не його доля, а особисті інтереси на все його майно. Маючи генеральну довіреність відповідач могла спланувати заволодіти отриманою на весілля квартирою і його спадщиною, щоб потім все продати. Зазначає, що побачивши його племінника, відповідач щось почала підозрювати, попросила на декілька днів взяти покористуватися моїм старим ноутбуком, мотивувала, що її ноутбук знаходиться в ремонті і нишком викрала основні його документи. Через декілька днів він нагадав відповідачу про повернення ноутбуку, вона повідомила, що ремонт її ноутбуку затягується. Вказує, що стосується ноутбуку, то через свій фізичний стан(постійно прикутий до ліжка), він змушений жити тільки інтернетом, тому ноутбук для нього це вікно в світ. Він довго заощаджував свої гроші, купив все ж таки ноутбук марки «Packard Bell». В ньому фотографії його покійних батьків, родичів, друзів. Є скановані документи. Вказує, що це для нього реліквія. Про це добре знала відповідач, тому і вирішила підступно заволодіти його ноутбуком, щоб зробити йому боляче. Справді, депутат йому подарував нового ноутбука але старий ноутбук є його власність. На сьогодні йому не повернуто ноутбук, тому він звернувся до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце судового розгляду, враховуючи, що її місце проживання невідоме, була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала і представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивачів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із положеннями ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.2 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до ст.387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна в особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В якості доказу своїх позовних вимог, позивач надав оцінку вартості від 20 лютого 2018 року та квитанцію № Тер-215009 від 22 січня 2016 року. Однак, зазначений письмовий доказ позивача являється неналежним та недопустимим доказом, оскільки квитанція № Тер-215009 від 22 січня 2016 року не містить відомостей про те, що саме позивачу належить ноутбук, також не додано чеків, квитанцій про придбання ним ноутбука марки «Packard Bell».

Отже у справі відсутні докази того, що саме ноутбук марки «Packard Bell» перебував у позивача на праві користування, володіння, розпорядження, та вибув з його володіння поза його волею, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування ноутбука із чужого незаконного володіння відмовити..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: 33000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: 33000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2

Повний текст рішення виготовлено 15 квітня 2019 року.

Суддя Харечко С.П.