ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/807/2697/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариство «Альфа-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Альфа-Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у 2013 році між ПАТ «Альфа-Банк» та ним укладено кредитні договори: № 500366643 від 24.04.2013 року, сума кредиту 19 999 гривень 00 копійок, та № 500381924 від 13.06.2013 року, сума кредиту 19 944 грн. 00 копійок.

Відповідно до додатку 1 до Кредитного договору № 500366643 від 24.04.2013 року кожен місяць до 25.03.2016 року, він повинен був сплатити 1 013 грн. 94 коп., а 25.04.2016 року 1 013 грн. 70 коп., відповідно до додатку № 1 до Кредитного договору № 500381924 від 13.06.2013 року, кожен місяць він повинен був сплатити 1 026 грн. 33 коп. до 14.05.2016 року, а 14.06.2016 року - 1 026 грн. 20 коп.

Він почав сплачувати добросовісно кожен місяць по графіку погашення заборгованості.

Відповідно до квитанції від 20.05.2013 року ним сплачено суму кредиту в розмірі 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 19.06.2013 року 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 16.07.2013 року 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 17.08.2013 року 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 09.09.2013 року 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 09.10.2013 року 1 014 грн. 00 коп., отже сума кредиту по кредитному договору № 500366643 від 24.04.2013 року зменшилась на 6 084 грн. 00 коп. (19 999 грн. 00 коп. 6 084 грн. 00 коп. =13 915 грн. 00 коп.)

Відповідно до квитанції від 19.06.2013 року ним сплачено суму кредиту в розмірі 1 027 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 17.08.2013 року 1 027 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 09.09.2013 року 1 027 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 09.10.2013 року 1 027 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 23.12.2013 року 200 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 13.01.2014 року 500 грн. 00 коп., отже сума кредиту по договору кредиту № 500381924 зменшилась на 4 808 грн. (19 944 грн. 00 коп. 4 808 грн. 00 коп. = 15 136 грн. 00 коп.)

12.05.2014 року сторони уклали новий кредитний договір, відповідно до умов якого кредит надається позичальнику, шляхом безготівкового перерахування для:

- погашення заборгованості за кредитним договором № 500381924 від 13.06.2013 року на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк», суми грошових коштів в розмірі 20 741 грн. 26 коп.

- погашення заборгованості за кредитним договором № 500366643 від 24.04.2013, на рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк», суми грошових коштів в розмірі 21 566 гривень 56 коп.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, за яким ПАТ «Альфа-Банк» відступило своє право вимоги за Кредитним договором №500939254 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи».

13 липня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Гамаль І. М. вчинено виконавчий напис № 3292 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи», який є новим кредитором на підставі договору факторингу, 42307 грн. 82 коп. - борг за тілом кредиту по кредитному договору від 12.05.2014 року.

29 серпня 2018 року він отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. від 23 липня 2018 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. № 3292 від 13 липня 2018 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість у розмірі 70 255 гривень 06 коп.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, просить виконавчий напис № 3292 вчинений 30 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. щодо стягнення грошових коштів у сумі 70 255 грн. 06 коп. з ОСОБА_1 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано виконавчий напис № 3292 від 30 липня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», який отримав право вимоги на підставі договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року (укладений між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи») таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Позивач скористався своїм право про надання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її обґрунтування жодним чином не спростовує висновки суду першої інстанції. Поросив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2013 році між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: № 500366643 від 24.04.2013 року, сума кредиту 19 999 гривень 00 копійок, та № 500381924 від 13.06.2013 року, сума кредиту 19 944 грн. 00 копійок.

Відповідно до додатку 1 до Кредитного договору № 500366643 від 24.04.2013 року кожен місяць до 25.03.2016 року, позивач повинен був сплатити 1 013 грн. 94 коп., а 25.04.2016 року 1 013 грн. 70 коп., відповідно до додатку № 1 до Кредитного договору № 500381924 від 13.06.2013 року, кожен місяць позивач повинен був сплатити 1 026 грн. 33 коп. до 14.05.2016 року, а 14.06.2016 року - 1 026 грн. 20 коп.

Позивач почав сплачувати добросовісно кожен місяць по графіку погашення заборгованості.

Відповідно до квитанції від 20.05.2013 року позивачем сплачено суму кредиту в розмірі 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 19.06.2013 року 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 16.07.2013 року 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 17.08.2013 року 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 09.09.2013 року 1 014 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 09.10.2013 року 1 014 грн. 00 коп., отже сума кредиту по кредитному договору № 500366643 від 24.04.2013 року зменшилась на 6 084 грн. 00 коп. (19 999 грн. 00 коп. 6 084 грн. 00 коп. =13 915 грн. 00 коп.)

Відповідно до квитанції від 19.06.2013 року позивачем сплачено суму кредиту в розмірі 1 027 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 17.08.2013 року 1 027 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 09.09.2013 року 1 027 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 09.10.2013 року 1 027 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 23.12.2013 року 200 грн. 00 коп., відповідно до квитанції від 13.01.2014 року 500 грн. 00 коп., отже сума кредиту по договору кредиту № 500381924 зменшилась на 4 808 грн. (19 944 грн. 00 коп. 4 808 грн. 00 коп. = 15 136 грн. 00 коп.)

12.05.2014 року сторони уклали новий кредитний договір, відповідно до умов якого кредит надається позичальнику, шляхом безготівкового перерахування для:

- погашення заборгованості за кредитним договором № 500381924 від 13.06.2013 року на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк», суми грошових коштів в розмірі 20 741 грн. 26 коп.

- погашення заборгованості за кредитним договором № 500366643 від 24.04.2013, на рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк», суми грошових коштів в розмірі 21 566 гривень 56 коп.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, за яким ПАТ «Альфа-Банк» відступило своє право вимоги за Кредитним договором №500939254 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи».

13 липня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Гамаль І. М. вчинено виконавчий напис № 3292 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи», який є новим кредитором на підставі договору факторингу, 42 307 грн. 82 коп. - борг за тілом кредиту по кредитному договору від 12.05.2014 року.

29 серпня 2018 року позивач отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. від 23 липня 2018 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. № 3292 від 13 липня 2018 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість у розмірі 70 255 гривень 06 коп.

Заперечуючи проти зазначеного виконавчого напису, позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинено із порушенням законодавства, оскільки нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, не врахував, що вимоги заявлені за межами строку позовної давності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. Такого висновку дійшов Верховний Суд (справа № 310/9293/15 провадження № 61-154 св 18). В даному судовому рішенні Касаційний цивільний суд зробив висновки щодо підстав вчинення нотаріусами виконавчих написів, особливо звернувши увагу на не лише дотримання нотаріусами формальних підстав його вчинення та наявності певних документів, які є підставою для вчинення такої нотаріальної дії та їх відповідність вимогам Положення про вчинення нотаріальних дій, а й основні підстави для такого виду стягнення, а саме безспірність наявності боргу перед кредитором та відсутність спору щодо розміру боргового зобов`язання.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у бузспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису встановлені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Виходячи з зазначених приписів законодавства, суд першої інстанції констатував, що оспорюваний виконавчий напис не можна вважати таким, що вчинено з дотриманням цих положень.

Так, зокрема, суд послався на відсутність на час вчинення виконавчого напису відомостей про безспірність заборгованості.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно із п.2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції врахував, що нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом. Виявлено, що частина із щомісячних платежів, зокрема, за тілом кредиту та відсотками заявлена зі спливом трирічного строку. В наданому нотаріусу розрахунку існують розбіжності, так сума до сплати по тілу кредиту вказано в розмірі 30970,28 грн., проте підсумовуючи розрахунок відповідач зазначає заборгованість за тілом кредиту 42307,82 грн. Також в матеріалах нотаріальної справи відсутня виписка з рахунку боржника із зазначенням заборгованості, а є лише неправильний розрахунок заборгованості за кредитом у гривні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при розглядаючи справу обмежився лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, не є переконливими.

Так, у судовому рішенні суд першої інстанції докладно проаналізував обставини справи та зробив висновок про те, що заявлена до стягнення заборгованість не може вважатися безспірною.

А дотримання нотаріусом певних процедур, які апелянт вважає формальними, встановлено законом, який становить правову підставу діяльності нотаріуса.

До того ж відповідно до положень ст. ст. 5, 7 Закону «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону та сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги зводяться до переоцінки висновків суду, вони та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков