Номер провадження: 22-ц/813/1841/19
Номер справи місцевого суду: 497/977/18
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4,

від відповідача ОСОБА_8 - не з'явились,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Болградської міської ради Одеської області - не з'явились,

органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області - не з'явились,

переглянувши справу №497/977/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_4, ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4, за участю третьої особи Болградської міської ради Одеської області, за участю органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації за апеляційною скаргою ОСОБА_4, діючої в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року у складі судді Раца В.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись 7 червня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що є власником житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі нотаріально посвідченого 22 листопада 2013 року договору дарування, укладеного між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_9 В будинку зареєстровані колишня дружина сина ОСОБА_10 ОСОБА_4, син останньої ОСОБА_8, малолітні діти сина та колишньої дружини ОСОБА_6, ОСОБА_7 Вказані особи в належному їй на праві власності будинку зберігають реєстрацію, але фактично ніколи не проживали, так як проживають в АДРЕСА_1. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_2 просила на підставі статей 71, 72 ЖК України, статей 386, 405 ЦК України визнати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_8, дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 зняти відповідачів з реєстрації за адресою; АДРЕСА_2 (а.с.2-4).

Ухвалою судді Болградського районного суду Одеської області від 13 червня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.25-26).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 16 серпня 2018 року до участі в справі залучено орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації (а.с.40-41).

Відповідач ОСОБА_4 позов визнала частково, зазначивши, що розірвала шлюб з ОСОБА_10 у 2014 році, у червні 2014 року разом з дітьми залишила будинок АДРЕСА_3, в якому проживала з чоловіком до розпаду сім'ї. У серпні 2014 року будинок АДРЕСА_3 батько чоловіка продав, на його прохання вона разом з дітьми знялася з реєстрації в будинку АДРЕСА_3 та зареєструвалась в будинку АДРЕСА_2. Домовленості щодо придбання житла для неї з дітьми виконано не було, натомість в суді виник спір про визнання її та дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2. Житло, де вона та діти могли б бути зареєстровані, відсутнє, проживати їй з дітьми в будинку 138 по вул. Інзовській в м. Болград створюються перешкоди, тому фактично проживають в житлі по найму.

Відповідач ОСОБА_8 пояснень, заперечень суду першої не надав.

Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області заперечив проти визнання малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року позов задоволено; визнано ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_2 зняти ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з реєстрації за адресою: будинок АДРЕСА_2 (а.с.66-69).

Висновок суду мотивовано тим, що відповідачі були зареєстровані в будинку за згодою власників 1 серпня 2014 року на правах членів сім'ї, проте в будинку жодного дня не прожили, тому всі, в тому числі й малолітні діти, права яких є похідними від права батьків, є такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Не прийняття висновку органу опіки та піклування суд обґрунтував тим, що права малолітніх дітей є похідними від прав батьків, зокрема батька малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_10, який зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4, де йому на праві власності належить Ѕ частка квартири.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4, діючої в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 4 грудня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.74-78).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що постійне місце проживання відповідачів у спірному будинку було зареєстроване за згоди власників, так як будинок, в якому проживали, був відчужений; що спірний будинок є єдиним місцем проживання, зокрема, малолітніх дітей; наймане житло є тимчасовим; що у будинку не проживають з поважних причин, обумовлених розірванням шлюбу з сином власника будинку; полягає у порушенні прав малолітніх дітей мати постійне місце проживання, у не оскарженні рішення органу опіки та піклування, яким дано згоду на відчуження будинку, де проживали діти, з реєстрацією їх в іншому будинку; у зобов'язанні Болградської міської ради зняти відповідачів з реєстрації, при тому що рада є третьою особою, а не відповідачем, тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачі в будинку ніколи не проживали, мають можливість знятися з реєстрації, але дане не вчиняють, чим перешкоджають у вільному користуванні та розпорядженні спірним будинком (а.с.98-99).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги скасування рішення суду в частині вимог до ОСОБА_4 та малолітніх дітей та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові до ОСОБА_4, дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Житловий будинок АДРЕСА_2, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Договору дарування житлового будинку, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, посвідченого 22 листопада 2013 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В., зареєстрованого в реєстрі за №2489. Будинок належав дарувальнику на праві власності на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 1 жовтня 2013 року в справі №497/2504/13-ц (а.с.6,18).

Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3, розташована по АДРЕСА_2, належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Договору дарування земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, посвідченого 22 листопада 2013 року приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Анжинтаревим В.В., зареєстрованого за №2495. Земельна ділянка належала дарувальнику на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку (НОМЕР_5), виданого Болградською міською радою Одеської області 4 серпня 2009 року, зареєстрованого за НОМЕР_4 (а.с.7, 17).

Згідно технічного паспорта житловий будинок АДРЕСА_2 є будинком 1940 року побудови, має загальну площу 95,5 кв.м житлову площу 69,3 кв.м (а.с.13-15).

Згідно Домової книги по будинку АДРЕСА_2 1 серпня 2014 року в будинку були зареєстровані ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6; вказані особи всі були попередньо зняті з реєстрації в будинку АДРЕСА_3 (а.с.8-12, 35зв., 36зв., 37).

Згідно Домової книги по будинку АДРЕСА_2 крім колишньої сім'ї ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які зареєструвалися в будинку 1 серпня 2014 року, зареєстрованим значиться колишній власник будинку ОСОБА_9.

Щодо позивача ОСОБА_2, то вона з 25 квітня 2018 року має зареєстроване місце постійного проживання в квартирі АДРЕСА_5 (а.с.5).

ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (у шлюбі ОСОБА_10) перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2010 року, шлюб рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року (описку виправлено ухвалою від 17 грудня 2014 року) в справі №497/3029/14-ц розірвано; за змістом рішення спір щодо місяця проживання дітей відсутній (а.с.47, 48).

ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (у шлюбі ОСОБА_10) ОСОБА_13 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження (а.с.35, 36).

Діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_2 з 1 серпня 2014 року (а.с.35зв., 36зв.).

Згідно Висновку органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 14 вересня 2018 року №333 «Про заперечення на втрату права користування житловим приміщенням у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7.» - відмовлено ОСОБА_2 у знятті з реєстрації малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 Висновок органу опіки та піклування підтримано в апеляційній інстанції (а.с.46, 116).

ОСОБА_10 з 10 вересня 2018 року зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4. Вказана двокімнатна АДРЕСА_4 загальною площею 79,1 кв.м житловою площею 45,8 кв.м належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_10 та ОСОБА_16 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 21 травня 2018 року приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Денисовою О.А., зареєстрованого №425 (а.с.55, 56-60).

АДРЕСА_1 загальною площею 63,1 кв.м житловою площею 42,9 кв.м в будинку АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, що підтверджено Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 1 липня 2009 року Болградською міською радою (а.с.33, 34).

У квартирі АДРЕСА_1 на даний час проживають на правах оренди (найму) ОСОБА_4, її старший син ОСОБА_8, її малолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 Дана обставина не має підтвердження укладенням договору найму (оренди) житла, проте позивачем стверджується, а відповідачами не заперечується.

Згідно акту опиту свідків, складеного комісією Болградської міської ради 16 травня 2018 року, в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4, її син ОСОБА_8, її малолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 не проживають на протязі 4-х років (а.с.19).

Із аналізу вищевказаних даних встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, є батьками двох дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які на даний час є малолітніми, сім'я проживала та була зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_3. У 2014 році сім'я розпалась, судовим рішенням у грудні 2014 року шлюб розірвано, до розірвання шлюбу вся сім'я знялася з реєстрації по будинку АДРЕСА_3 та зареєструвалась в будинку АДРЕСА_2, що належав ОСОБА_9 (батьку ОСОБА_10) на підставі судового рішення та у 2013 році був подарований ОСОБА_2 (матері ОСОБА_10). Зміна реєстрації постійного місця проживання була обумовлена тим, що будинок АДРЕСА_3 було відчужено (документи в справі відсутні, проте цей факт сторонами не заперечується).

На час реєстрації відповідачів у будинку АДРЕСА_2 позивач ОСОБА_2 була власником цього житлового будинку, проте з квітня 2018 року місце її постійного проживання зареєстровано в м. Одесі. ОСОБА_10 (син ОСОБА_2 та колишній чоловік ОСОБА_4.) з вересня 2018 року зареєстрував місце свого постійного проживання в АДРЕСА_6 у житлі, належному йому на праві спільної часткової власності.

Відповідачі ОСОБА_4, малолітні ОСОБА_6, ОСОБА_7 фактично проживають в квартирі АДРЕСА_1, належній на праві власності іншим особам; відповідачі користуються вказаною квартирою на правах найму (оренди), що не заперечується сторонами. Доказів можливості реєстрації місця проживання відповідачів у даній квартирі не надано, рівно як і не надано доказів можливості реєстрації місця проживання та фактичного проживання відповідачів у іншому ніж спірний будинок житлі.

Відповідач ОСОБА_4 не проживання в будинку АДРЕСА_2 пояснює розірванням шлюбу з ОСОБА_10, погіршенням відносин з його батьками, які не бажають, щоб вона з дітьми фактично проживала в будинку АДРЕСА_2.

Звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2, обґрунтовано не проживанням відповідачів в будинку та наміром здійснити відчуження будинку.

Відповідно до положень частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обставини справи вказують на те, що між сторонами наявні складні стосунки, неврегульовані питання, невиконані домовленості у зв'язку з розпадом сім'ї тощо. Дане підтверджує поважність причини не проживання відповідачів у будинку. Позивач зазначає лише те, що відповідачі не проживали і не проживають в будинку, при цьому не вказує на те, що вона не заперечувала та не заперечує відповідачам проживати в будинку. Отже, є не спростованими доводи відповідача щодо перешкод у проживанні, щодо невиконаних домовленостей по забезпеченню житлом тощо.

Право монолітних дітей бути забезпеченим житлом захищено законом, орган опіки та піклування в порядку захисту дітей та їх права мати місце проживання обґрунтовано заперечував проти примусової втрати дітьми права користування житловим приміщенням, не зважати на даний висновок безпідставно, так як непорозуміння між батьками, іншими близькими дітям людьми не можуть мати наслідком порушення прав малолітніх дітей.

Посилання на те, що діти можуть бути зареєстровані в житлі, належному нині їх батьку ОСОБА_10, не приймаються, так як діти при розірвані шлюбу залишилися проживати з матір'ю, між подружжям не було спору щодо місця проживання дітей, батько дітей дійсно нині має власне житло, однак таке належить йому та іншій особі на праві спільної часткової власності, що, відповідно, потребує згоду цього іншого співвласника на реєстрацію в житлі інших осіб, крім того житло батька знаходиться в іншому населеному пункті на значній відстані від фактичного місця проживання дітей.

Таким чином, наявність домовленості між сторонами та колишніми членами сім'ї щодо права користування житлом в будинку АДРЕСА_2, поважність причин не проживання відповідачів в будинку виключає застосування положень частини 2 статті 405 ЦК України та, відповідно, визнання ОСОБА_4 та малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим будинком.

До перереєстрації з будинку АДРЕСА_3 в будинок АДРЕСА_2 відповідачі були забезпечені житлом і без їх на то добровільної згоди на зміну місця реєстрації будинок не був би відчужений і відповідачі мали б житло.

Правові підстави для задоволення вимог про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_2, наразі відсутні.

Щодо вимог про зобов'язання Болградської міської ради зняти відповідачів з реєстрації за адресою вказаного будинку, то такі не підлягають задоволення, так як Болградська міська рада не є відповідачем у справі. Тобто, позивач просив, а суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині зняття осіб з реєстрації, зобов'язавши вчинити ці дії особу, не залучену до участі у справі, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Правові підстави для задоволення вимог про зобов'язання не учасника справи зняти ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з реєстрації в будинку відсутні.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в цій частині вимог.

Щодо ОСОБА_8, то дана особа є сином ОСОБА_4 Даний учасник процесу є повнолітньою особою, відтак, свої права має доводити особисто чи через представника. Мати ОСОБА_4 в силу того, що син ОСОБА_8 досяг повноліття, вже не є його законним представником, відтак, має бути наявна довіреність на представництво інтересів. Оскільки така довіреність відсутня, то за апеляційною скаргою ОСОБА_4 відсутні процесуальні підстави для перегляду рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_8 ОСОБА_5 особисто ОСОБА_8 судове рішення не оскаржує.

В порядку статті 141 ЦПК України на ОСОБА_2 підлягають покладенню понесені та документально підтверджені витрати ОСОБА_4 по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1057,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючої в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_4, ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4, за участю третьої особи Болградської міської ради Одеської міської ради, за участю органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_4, ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4, за участю третьої особи Болградської міської ради Одеської міської ради, за участю органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1057 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков