ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9153/19 Справа № 210/916/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2019 року, яке постановлено суддею Літвіненко Н.А. у м. Кривому розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного утримання вулично-шляхової мережі.

В обґрунтування позову зазначено, що 09 серпня 2016 року о 21 год. 45 хв. позивач, керуючи автомобілем «Renault Koleos», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Героїв АТО біля буд. 30 в м. Кривому Розі на проїзній частині проїзду на території Торгівельно-розважального комплексу, власником якого є TOB «СК Петроліум», скоїв наїзд на решітку для водозливу, яка не була закріплена та не відповідала нормам, затвердженим ДСТУ 3587-97.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, зазначених в схемі ДТП. У зв`язку з ДТП його авто отримало механічні пошкодження та позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 49 162,87 гривень.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 362271 від 18.08.2016 року було встановлено, що дана подія відбулась внаслідок неналежного утримання вулично-шляхової мережі відповідальною особою підприємства ТОВ «СК Петроліум» головним інженером з експлуатації ОСОБА_2

Проте, Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в постанові від 21.10.2016 року було встановлено, що ОСОБА_2 не є особою, яка відповідає за стан вулично-шляхової мережі, тому в його немає складу адміністративного правопорушення та закрито провадження по справі.

Управлінням патрульної поліції у м. Кривому Розі проведено перевірку, якою було встановлено, що дане ДТП відбулось внаслідок неналежного утримання вулично-шляхової мережі, а саме утримання дощоприймального колодязя, розташованого на проїзній частині проїзду за адресою вул. Героїв АТО, буд. 30 на території Торгівельно-розважального комплексу, власник якого є ТОВ «СК Петроліум".

Згідно до схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди та протоколу про адміністративне правопорушення дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок того, що решітка для водозливу не була закріплена та відсутні будь-які попереджувальні дорожні знаки.

Позивач вважає, що з вини Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради йому заподіяно майнову шкоду, яка спричинена неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, яке полягає у неналежному утриманні вулично-шляхової мережі та недотриманні вимог експлуатаційного управління автомобільних шляхів, не вжиттям своєчасних дій до забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, не встановленням відповідних попереджувальних дорожніх знаків та сигнальних стрічок, в результаті чого завдана шкода, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

У зв`язку з наведеним вище позивач просив суд стягнути з Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради на свою користь 49 162, 87 грн. 87 коп., в якості відшкодування матеріальних збитків та судові витрати по справі, в розмірі 768, 40 грн.

РішеннямДзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

На думку апелянта, суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, позбавив його права надати пояснення по справі, оскільки позивач не був обізнаний про те, що відповідач по справі заперечує той факт, що він є належним відповідачем.

Посилання суду першої інстанції на заперечення відповідача про те, що дощовий колодязь, розташований на проїзній частині проїзду за адресою вул. Героїв АТО, буд. 30 на балансовому обліку відповідача не перебуває є безпідставними, оскільки судове рішення не містить відображення процесу з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами та судом не встановлено належного відповідача.

Позивач зауважує на тому, що дорожньо-транспортна пригода сталася на проїжджій частині, яка не обслуговується ТОВ «СК Петроліум», що встановлено постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2016 року, яка, на думку позивача, не була досліджена судом першої інстанції, отже проїжджа частина дороги, яка з`єднує вулицю Віталія Мотусевича та вулицю Героїв-АТО обслуговується Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2016 року о 21 год. 45 хв. позивач, керуючи автомобілем «Renault Koleos», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Героїв АТО біля буд. 30 в м. Кривому Розі на проїжджій частині проїзду на території Торгівельно-розважального комплексу, власником якого є TOB «СК Петроліум», скоїв наїзд на решітку для водозливу, яка не була закріплена та не відповідала нормам, затвердженим ДСТУ 3587-97.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, у зв`язку з чим позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 49 162,87 гривень., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № Д29/08/16 від 16.08.2015 року (а.с.9-14).

Протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 362271 від 18.08.2016 року було встановлено, що дана подія відбулась внаслідок неналежного утримання вулично-шляхової мережі відповідальною особою підприємства ТОВ «СК Петроліум» головним інженером з експлуатації ОСОБА_2

Постановою Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 не є особою, яка відповідає за стан вулично-шляхової мережі, тому в його немає складу адміністративного правопорушення та закрито провадження по справі.

Звертаючись з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного утримання вулично-шляхової мережі, позивач посилався на те, що неналежним утриманням вулично-шляхової мережі та недотриманням вимог експлуатаційного управління автомобільних шляхів, не вжиттям своєчасних дій до забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, не встановленням відповідних попереджувальних дорожніх знаків та сигнальних стрічок, Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради заподіяв йому майнову шкоду, в результаті чого завдана шкода підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради є неналежним відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість та добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд.

У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію.

Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2016 року о 21 год. 45 хв. позивач, керуючи автомобілем «Renault Koleos», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Героїв АТО біля буд. 30 в м. Кривому Розі на проїжджій частині проїзду на території Торгівельно-розважального комплексу, власником якого є TOB «СК Петроліум», скоїв наїзд на решітку для водозливу, яка не була закріплена та не відповідала нормам затвердженим ДСТУ 3587-97.

Відповідно до довідки Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про балансову належність, проїжджа частина проїзду на території Торгівельно-розважального комплеку по вул. Героїв АТО, 30 в м. Кривому Розі, на балансовому обліку департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради не значиться.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається із матеріалів справи, причиною ДТП стала решітка для водозливу, яка не була закріплена та не відповідала нормам затвердженим ДСТУ 3587-97 внаслідок чого авто позивача отримало механічні пошкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці й дороги міст знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Пунктом 2 ст. 19 цього Закону передбачено, що організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць, доріг міст за встановленими для них будівельними нормами державними стандартами та нормами є одним iз основних обов`язків органів місцевого самоврядування.

Згідно з п.4 ст. 21 цього ж Закону, органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць i доріг міст, відповідають за відшкодування збитків користувачам вулиць i доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх недоцільний стан, у порядку визначеному законом.

Згідно ст.41 Закону України «Про автомобільні дороги», фінансування будівництва, реконструкції ремонту та утримання вулиць i доріг міст та інших населених пунктах здійснюється за рахунок бюджетів міст та інших населених пунктів, а також інших джерел фінансування визначених законодавством.

Згідно із ст.6 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції міської та районної ради народних депутатів і міської та районної виконавчої влади належить, зокрема організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п.3 ст.12 Закону «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Статтею 24 ч. 1 вказаного Закону визначено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЗУ «Про дорожній рух», організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - органом державного управління автомобільними дорогами загального користування; на залізничних переїздах - відповідними територіальними органами Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Отже, матеріалами справи встановлено, що відповідач не є власником дорожнього об`єкту, а саме - решітки для водозливу, що знаходиться по вулиці Героїв АТО біля буд. 30 в м. Кривому Розі на проїзній частині проїзду на території Торгівельно-розважального комплексу, яка не була закріплена та не відповідала нормам затвердженим ДСТУ 3587-97, та відповідач відповідає за контроль експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усуває виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначає їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач пред`явив позов до неналежного відповідача по справі, оскільки проїзна частина проїзду на території Торгівельно-розважального комплеку по вул. Героїв АТО, 30, на балансовому обліку департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради не значиться.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, суд позбавив його права надати пояснення по справі, оскільки позивач не був обізнаний про те, що відповідач по справі заперечує той факт, що він є належним відповідачем, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у разі малозначності справи, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Учасники справи не скористались правом подати клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін, тому суд першої інстанції, відповідно до норм ЦПК України, розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

При цьому посилання позивача на те, що він не був обізнаний про те, що відповідач по справі заперечує той факт, що він є належним відповідачем, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено на підставі наданих самим позивачем доказів, який не заявляв клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлений права пред`явити позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного утримання вулично-шляхової мережі до належного відповідача.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду першої інстанції на заперечення відповідача про те, що дощовий колодязь, розташований на проїзній частині проїзду за адресою вул. Героїв АТО, буд. 30 в м. Кривому Розі на балансовому обліку відповідача не перебуває є безпідставними, оскільки, відповідно до довідки Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про балансову належність, проїзна частина проїзду на території Торгівельно-розважального комплеку по вул. Героїв АТО, 30 в м. Кривому Розі, на балансовому обліку департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради не значиться, що свідчить про те, що Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради не є власником частини проїжджої частини, на який сталася ДТП, отже не може бути відповідачем у даній справі.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судове рішення не містить відображення процесу з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами та судом не встановлено належного відповідача, оскільки рішення суду першої інстанції є вмотивованим та постановленим на підставі наданих позивачем доказів.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно ч.2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеного вище, законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання.

Відтак виходячи з принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно до тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася на проїжджій частині, яка не обслуговується ТОВ «СК Петроліум», що встановлено постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.20165 року, яка, на думку позивача, не була досліджена судом першої інстанції, отже проїжджа частина дороги, яка з`єднує вулицю Віталія Мотусевича та вулицю Героїв-АТО в м. Кривому Розі , обслуговується Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, оскільки, встановлення того факту, що дорожньо-транспортна пригода сталася на проїжджій частині, яка не обслуговується ТОВ «СК Петроліум», не надає правових підстав вважати, що ця проїжджа частина дороги обслуговується саме Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, в той час, як відповідно до довідки Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про балансову належність, проїзна частина проїзду на території Торгівельно-розважального комплеку по вул. Героїв АТО, 30 в м. Кривому Розі, на балансовому обліку департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради не значиться.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: