РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

представника позивача ОСОБА_1

(Справа № 285/3102/19, провадження у справі № 2/0285/1141/19)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Степанівська сільська рада Ємільчинського району про встановлення батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить визнати його батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні зміни до актового запису.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2007 року по червень 2019 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , з якою 07.06.2019 року офіційно уклад шлюб. Після укладання шлюбу з ОСОБА_4 він дізнався, що являється батьком ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , останній був записаний батьком ОСОБА_5 .

Позивач посилаючись на те, що оскільки він вважає себе батьком ОСОБА_5 , наданий час піклується про нього та займається його вихованням, просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи знаходиться нотаріально посвідчена від нього заява, згідно якої він не заперечує щодо визнання батьківства ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_5 та просить суд проводити розгляд справи у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, де зазначила, що біологічним батьком ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_2 , про що вона йому повідомила після укладання шлюбу. Крім того, зазначила, що відповідач ОСОБА_3 знав з дня народження ОСОБА_5 , що він не є його батьком, а батьком являється ОСОБА_2 ..

Представник сільської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження видане виконкомом Степанівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області серія І-ТП №072173 від 27.03.2008 року /а.с.14/. З свідоцтва вбачається, що у графі мати записано « ОСОБА_4 », а у графі батько - « ОСОБА_3 ».

Встановлено, що ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 з 15.09.2007 року перебували в шлюбі, під час якого народився син ОСОБА_5 . Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_4 та відповідачем по справі ОСОБА_3 було розірвано /а.с.16,17/.

Також встановлено, що 07 червня 2019 року було укладено шлюб між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 /а.с.18/.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 7 Конвенції - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею.

Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Встановлено, що позов позивачем подано до суду, оскільки він вважає себе батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , якій народився під час перебування його матері у шлюбі з відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що про походження ОСОБА_5 від позивача ОСОБА_2 свідчить сам відповідач в своїй письмовій заяві, де він визнав позовні вимоги позивача, та третя особа ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях також зазначила, що батьком є позивач. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала пояснення, що їй відомо про те, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 2007 року мають близькі відносини та зі слів останньої їй відомо, що вона завагітніла від ОСОБА_2 і він є батьком ОСОБА_5 , але вона йому про це нічого не казала, оскільки він і вона на той час перебував у різних шлюбах.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а також те, що визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права і інтереси інших осіб, а навпаки відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.128, 129 СК України, ст.ст. 12, 13, 206, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Степанівська сільська рада Ємільчинського району про встановлення батьківства - задовольнити повністю

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОППНОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідному відділу РАЦС внести зміни:

до актового запису №03 від 27 березня 2008 року, про народження ОСОБА_5 , складеного виконкомом Степанівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, вказавши у графі «батько» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець села Рудня-Іванівська Ємільчинського району Житомирської області, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 » та змінивши по-батькові з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повний текст рішення виготовлено 31 жовтня 2019 року.

Головуючий