Справа № 175/1800/19
Провадження № 2/175/489/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(з а о ч н е)

05 листопада 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

при секретарі судового засідання Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 та Дніпровський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 та Дніпровський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначає, що у 20017 році АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір за умовами якого, остання отримала кошти в сумі 32 000,00 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 09.10.2007 року укладено договір іпотеки, згідно до якого для забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: будинок, житловою площею 21,3 кв.м, загальною площею 37,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань перед Банком за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» має намір скористатись, правами кредитора та іпотекодержателя, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки. Однак реалізувати своє право Банк не має можливості, оскільки на іпотечне майно накладено арешт, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: № НОМЕР_1 за яким заборонено відчуження всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 .

Представник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» зазначив про можливий розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення в заочному порядку, просив суд ухвалити рішення, яким скасувати арешт нерухомого майна, ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ), що знаходиться в іпотеці АТ «Укрсоцбанк», а саме: будинку, житловою площею 21,3 кв.м, загальною площею 37,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 24612056 від 11.05.2012 року.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили.

Представник Дніпровського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, відповідно до письмової заяви (а.с. 32) начальник відділу просив слухати за відсутності їх представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту (а.с.14) ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки з адресно-довідкового підрозділу ДМС УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 27) ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Згідно реєстру на відправлення поштової кореспонденції (а.с.30) відповідачу ОСОБА_1 та всім іншим учасникам справи відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до конверту (а.с.33) копія позовної заяви з додатками та ухвала суду про відкриття провадження, що були направлені ОСОБА_1 , повернуті до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, ОСОБА_1 є такою, що належним чином повідомлена про слухання справи, та у наданий судом строк та станом на 05.1.2019 року відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується конвертом (а.с.33), у наданий судом строк відзив на позов не подала, зустрічний позов не пред`явила, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного висновку.

Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

09.10.2007 року АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №1928 за умовами якого, остання отримала кошти в сумі 32 000,00 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 09.10.2007 року укладено договір іпотеки, згідно до якого за п.1.1. на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: будинок, житловою площею 21,3 кв.м, загальною площею 37,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокове виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачене законом. Також ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачене законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Теж саме передбачено ст. 572 ЦК України, а саме в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань перед Банком за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» має намір скористатись, правами кредитора та іпотекодержателя, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 160237341 від 20.03.2019р. Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» стало відомо, що на іпотечне майно накладено арешт, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: № НОМЕР_1 за яким заборонено відчуження всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , обтяжувач Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, обтяження зареєстровано 08.08.2012р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 24612056 від 11.05.2012 р.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судці, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом.

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ст. 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки згідно якого Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частина 1 ст.317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Законом України «Про іпотеку» (ст. 33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекадержателя, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

П. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту ч. 6 та 7 ст. З Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Відповідно до ч:7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку».

Згідно ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Арешти та заборони відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними документами та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Накладення арешту на іпотечне майно в даному випадку є порушенням права банку як іпотекодержателя, адже відповідно до ст. 572 Цивільного Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Існування арештів, накладених на вищевказане іпотечне майно, унеможливлює реалізацію позивачем свого права іпотекодержателя звернути на нього стягнення.

Відповідно до положень п.6 ч.І ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено- у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Наведеними нормами права передбачено підстави, що створюють правову можливість для позивача у цьому провадженні звернути стягнення на заставне майно у позасудовому порядку та скасувати всі існуючи арешти, накладені на іпотечне майно.

Крім того, зазначені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 09.10.2007 року та реєстрації іпотеки, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна.

Таким чином, арешти та заборони відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, основна частина спірного нерухомого майна зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином, дана справа підсудна саме Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 11921,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Законів України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 526, 589, 317, 575, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 133, 141, 177, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 та Дніпровський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ), що знаходиться в іпотеці АТ «Укрсоцбанк», а саме: будинку, житловою площею 21,3 кв.м, загальною площею 37,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 24612056 від 11.05.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» суму судового збору в розмірі 11921,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Бойко