Провадження № 2/761/5033/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Позднякову В.С.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: скасувати арешт всього нерухомого і рухомого майна ОСОБА_2 , накладеного на підставі постанов відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження по виконавчому провадженню №40091272 від 08.10.2013 року, індексний номер 7117068, номер запису про обтяження 3019589 (спеціальний розділ) та ВП №30994076 від 02.02.2012 року реєстраційний номер обтяження 12510095.

Вимоги обгрунтовані тим, що державним виконавцем при виконанні виконавчого листа було накладено арешт на все майно позивача, так як він був боржником у виконавчому провадженні. Державний виконавець повернув виконавчий лист на тій підставі, що не виявлено майна на яке можна звернути стягнення. Як зазначає позивач, на даний час відсутні підстави для накладення арешту на майно. Накладення арешту на майно позбавляє позивача вільно розпоряджатися належним йому майном.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не надійшов.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2012 року виконавчий лист Деснянського районного суду м.Києва від 01.08.2011 року №2-2996 надійшов до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та постановою від 02.12.2012 року було відкрито виконавче провадження №30994076. В цей же день винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження.

21.06.2013 року державним виконавцем на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Потім 07.10.2013 року зазначений виконавчий документ повторно надійшов на виконання до відділу та постановою державного виконавця від 08.10.2013 року відкрито виконавче провадження №40091272. Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження.

26.06.2014 року державним виконавцем на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

З постанов про повернення виконавчих листів стягувачу вбачається, що належне боржнику на праві власності майно (автотранспортні засоби, земельні ділянки, нерухоме майно) не розшукане. Всі здійснені державним виконавцем заходи щодо його розшуку виявились безрезультатними.

Представник позивача звертався до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, проте листами від 06.02.2019 року та 27.02.2019 року представнику було повідомлено, що так як боржником не виконані виконавчі документи, підстави для зняття арешту відсутні.

Пункт 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції на час винесення постанови) визначав, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що на даний час за позивачем не зареєстроване будь-яке майно.

Отже, так як в судовому засіданні представник позивача не надав суду доказів, що на майно позивача накладено арешт та він, як власник не має можливості розпорядитись таким майном, суду не надано доказів, що позивачем виконані зобов`язання за виконавчим листом, який у відповідності до вимог діючого законодавства підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку що на даний час права позивача не порушені та суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 213, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_2 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування арешту майна- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 жовтня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула