Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4155/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Кондрацької Н.М.

за участю секретаря Мелещенко О.В.,

адвоката Гукової Л.О.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням,-

встановив:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернулась з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням. У позові зазначає, що згідно свідоцтва про право власності від 26.05.2011 їй належить 13/100 частин житлового приміщення у гуртожитку АДРЕСА_1 та підсобні приміщення 6.7.кв.м. та 7,3 кв.м.). Підсобні приміщення знаходяться в загальному користуванні з іншими співвласниками блоку (секція 23-24). Біля 20 років позивач займала комору, яка ніде не обліковується. Зараз між позивачем та відповідачем виник спір щодо користування коморою. Вона створює сварки, ображає, каже, що має намір її приватизувати. Позивач не має вільний доступ до комори через поведінку відповідача. Дані обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Добровільно вирішити спір відповідач не бажає. Тривалий час позивач зверталась до різних інстанцій, але безрезультатно. Так, наприклад, від КП «Придніпровська СУБ» позивач отримала листа №2024 від 07.06.2017, в якому рекомендувалось звернутись до суду. Просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням (коморою), яка розташована по АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Гукова Л.О. підтримали позов. Додатково позивач пояснила, що усний дозвіл на користування коморою отримала у Житлово-експлуатаційній конторі і користувалась нею 20 років, а з 2010 року у неї з відповідачем виник спір щодо користування цією коморою. З даного приводу викликались працівники поліції. Комора на наданому нею плані не значиться, право власності за нею не зареєстровано. На запитання суду під час судового засідання щодо уточнення та ідентифікації спірного об`єкта комори - позивач ОСОБА_1 вказала на приміщення без літери, яке знаходиться між приміщеннями № 26 та № 30 .

Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце справи. Правом надання відзиву не скористався.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 з 200 року. Не заперечує існування конфлікту між позивачем та ОСОБА_2 з 2017 року з причин користування коморою. Додала, що тривалий час коморою користувалась позивач і зберігала у вказаному приміщення особисті речі. Пояснила, що комора нікому з мешканців не належить.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.06.2019 відкрито провадження у справі.

Суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Тобто, визначальним для прийняття рішення у спірних правовідносинах є факт належності майна позивачу на праві власності.

Судом встановлено, що відповідно до наданої копії Свідоцтва про право власності від 26.05.2011 року про те, що жиле приміщення в гуртожитку, кімната в комунальній квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_1 з відображенням частки квартири приватної власності 13/100. Загальна площа квартири становить 25,9 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації 4, 53 грн.

Як зазначено у копії технічного паспорту на блок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 приватизується кімн. № 91 загальною площею 25,9 кв.м., в тому числі житлової площі 11,9 кв,м, площа підсобних приміщень 6,7 кв.м. (в тому числі площа літніх приміщень 0,7 кв.м.), площа житла загального користування 7,3 кв.м.

Згідно з копією журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщення АДРЕСА_1 у переліку приміщень значаться дві комори з номерами 37' та 37'' з площами 1,5 кв.м. та 2,0 кв.м. відповідно.

При цьому, суд встановив, що у вказаних документах не визначений статус приміщення, на яке вказує позивач, як комора, не позначено під якою літерою знаходиться, відсутні також будь-які інші ідентифікаційні дані.

Крім того, будь-яких даних, що за квартирою позивача закріплювалось приміщення комори (без зазначення номеру, літери та площі) не містять додані позивачем докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, суд, керуючись принципом змагальності та засадами доказування, приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено право приватної власності на допоміжне приміщення - комора.

Суд не приймає у якості доказу покази допитаної в судовому засіданні за клопотанням позивача свідка ОСОБА_4 , оскільки її пояснення стосувались виключно констатації факту конфліктної ситуації між сторонами та користування позивачем коморою.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, понесені ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн. покладаються на неї та не підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житловим приміщенням - відмовити.

Повний текст рішення складено 01.11.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька