Провадження № 2/200/3220/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.
за участю секретаря: Гургули В,С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
06 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1106 від 01 липня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Іриною Вікторівною, про звернення стягнення на приміщення підвалу під житловим багатоквартирним будинком літ. А-2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 69,6 кв.м., що належить позивачу на праві власності. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.12.2015 року за виконавчим провадженням № 49586777, постанову про розшук майна боржника від 15.11.2015 року за виконавчим провадженням ВП52690287, постанову про арешт майна боржника від 19.10.2016 року за виконавчим провадженням ВП52690287.
Ухвалою суду від 27 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.
27 липня 2018 року відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, в якому визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову.
12 грудня 2018 року від відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що виконавче провадження ВП № 49586777 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 1106 від 01.07.2015 року закінчено та винесена постанова від 18.10.2016 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п.15 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Просить розглядати справу у відсутність представника позивача, рішення прийняти на розсуд суду.
Ухвалою суду від 09 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 26 березня 2019 року.
Представник позивача надав суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступне.
27 квітня 2015 року між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ОСОБА_2 (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко Іриною Вікторівною.
Згідно вказаного договору, іпотекодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед іпотеко держателем за договором позики, укладеним ними 27.04.2015 року, а також можливих змін та доповнень до нього, щодо своєчасного погашення позики у сумі 3442500 грн., строк повернення якої 27 травня 2015 року, у порядку встановленому договором позики, а також відшкодування можливих збитків та витрат, пов`язаних з порушенням виконання зобов`язань за договором позики або за цим договором, пред`явленням вимог за договором позики і звернення стягнення на предмет іпотеки, передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому нерухоме майно: приміщення підвалу під житловим багатоквартирним будинком літ. А-2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 69,6 кв.м.
Відповідно до розділу 3 договору іпотеки, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.
В матеріалах справи наявна Вимога про виплату боргу в сумі 3442500 грн. від 28 травня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 просить позивача повернути суму боргу в розмірі 3442500 грн. в строк до 28 червня 2015 року, у випадку неповернення позики, вона буде вимушена звернутися за захистом своїх прав до нотаріуса шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Вказану вимогу ОСОБА_1 отримав 28 червня 2018 року, про що вчинив власноручний запис на зворотній стороні Вимоги та вказав, що визнає себе боржником за вищевказаним договором позики, борг повернути не має можливості, тому претензій щодо вчинення виконавчого напису не має.
01 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко Іриною Вікторівною було вчинено виконавчий напис № 1106, на підставі якого нотаріус звернув стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на приміщення підвалу під житловим багатоквартирним будинком літ. А-2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 69,6 кв.м.
Вирішуючи вказаний спір, суд звертає увагу на наступне.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 (далі - Порядок) передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.
Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» у п. 13 роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом лише за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, що підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.
Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.
Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував розмір боргу перед ОСОБА_2 , про що вчинив власноручний запис на Вимозі від 28.05.2016 року, в зв`язку з чим суд не може взяти до уваги викладені в позові твердження про існування спору щодо розміру боргу. Суд також звертає увагу, що доводи позивача про те, що він до вчинення виконавчого напису повернув ОСОБА_2 частину боргу, не підтверджуються жодними доказами.
Разом з тим, відповідно до п.2.3 Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
З матеріалів справи вбачається, що Вимогу про виплату боргу від 28.05.2015 року позивач отримав лише 28.06.2015 року, що підтверджується його особистим підписом, та будь-яких інших доказів про те, що вказана Вимога направлялась позивачу раніше, матеріали справи не містять та відповідачем не надані.
Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були дотримані вимоги чинного законодавства, що порушує права ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд звертає увагу, що відповідач ОСОБА_2 визнала позов. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує прав та інтересів інших осіб.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.12.2015 року за виконавчим провадженням № 49586777, постанову про розшук майна боржника від 15.11.2015 року за виконавчим провадженням ВП52690287, постанову про арешт майна боржника від 19.10.2016 року за виконавчим провадженням ВП52690287 суд зазначає наступне.
Головним державним виконавцем відділупримусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. 09.12.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1106 від 01.07.2015 року про звернення стягнення на приміщення підвалу під житловим багатоквартирним будинком літ. А-2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 69,6 кв.м., боржником за яким є ОСОБА_1 .
Також, 15.12.2015 року Головним державним виконавцем відділупримусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 344250 грн., в зв`язку з невиконанням боржником у самостійному порядку вищевказаного виконавчого документа.
18 жовтня 2016 року Головним державним виконавцем відділупримусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1106 від 01.07.2015 року про звернення стягнення на приміщення підвалу під житловим багатоквартирним будинком літ. А-2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 69,6 кв.м., боржником за яким є ОСОБА_1 , на підставі п.15 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
19 жовтня 2016 року Головним державним виконавцем відділупримусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. при примусовому виконанні постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 344250 грн. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, окрім вищеназваного приміщення підвалу, що належить ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення та заборонено відчуження цього майна.
15 листопада 2016 року Головним державним виконавцем відділупримусового виконання рішень ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т.М. при примусовому виконанні постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 344250 грн. винесено постанову про розшук майна боржника, та оголошено у розшук усі транспортні засоби, які належать ОСОБА_1 .
Разом з тим, враховуючи, що виконавчий напис вчинено з порушенням закону та він визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, рішення державного виконавця про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 344250,00 грн., а також про арешт та розшук майна боржника в зв`язку з стягненням виконавчого збору, є такими, що порушують права боржника.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1106 від 01 липня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Іриною Вікторівною, про звернення стягнення на приміщення підвалу під житловим багатоквартирним будинком літ. А-2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 69,6 кв.м., що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності.
Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.12.2015 року за виконавчим провадженням № 49586777, постанову про розшук майна боржника від 15.11.2015 року за виконавчим провадженням ВП52690287, постанову про арешт майна боржника від 19.10.2016 року за виконавчим провадженням ВП52690287.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя: Е.В. Женеску