Єдиний унікальний номер: 728/223/19
Номер провадження 2-о/728/34/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Бахмацький районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючої судді О.І. Глушко

при секретарі В.В. Коваленко,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бахмачі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

05.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні. В своїй заяві вказала, що 01.04.1996 року померла ОСОБА_2, яка доводилася їй далекою родичкою. З останньою вона проживала з однорічного віку і до дня її смерті та перебувавала в неї на утриманні, так як була неповнолітньою, а батьки її померли. З метою отримання спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2, просить встановити факт перебування на утриманні у останньої з 1979 року та 01.04.1996 року.

В підготовче судове засіданні заявниця ОСОБА_1 не з»явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі. Заяву підтримує та просить задовольнити її.

Представник заінтересованої особи-Гайворонської сільської ради Бахмацького району в підготовче судове засідання не з»явився, але у наданій суду заяві просив суд розглядати справу без його участі.

В зв»язку з неявкою в підготовче судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що представник заінтересованої особи в наданій суду заяві не заперечував проти задоволення заяви, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2, померла 01.04.1996 року у віці 91 року (а.с.7).

Як вбачається з повідомлення ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори від 12.02.2019 року спадкова справа щодо майна померлої 01.04.1996 року ОСОБА_2 ОСОБА_3 районною державною нотаріальною конторою не відкривалася, оскільки ніхто зі спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини (а.с. 20).

Відповідно до ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «Судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК (оцінка доказів). При вирішенні питання про перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімї годувальника, які були на його утриманні».

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За приписами ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцем тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Як зазначив ВСУ у Аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (2012 рік), на підставі п.2 ч.1 ст. 256 ЦПК може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, приначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержувв пенсію, стипендію, тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сімї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обовязок щодо утримання цього члена сімї. Основне значення допомоги слід зясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Субєктами звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право, чи їх представники.

В судовому засіданні встановлено, що 02.07.1996 року на ім»я ОСОБА_2, як члена КСП «Перемога» с. Гайворон Бахмацького району Чернігівської області було видано сертифікат на земельну частку (пай), серії ЧН № 027118 (а.с.9).

Звертаючись до суду, заявниця просила встановити факт її перебування на утриманні у ОСОБА_2 з метою подальшого оформлення спадщини у виді земельної частки (паю) після смерті останньої.

Як вбачається зі змісту довідок, виданих 17.12.2018 року та 21.01.2019 року Гайворонською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті з нею була зареєстрована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8). ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала на утриманні у ОСОБА_2 з 1979 року по 1.04.1996 року (а.с.11).

Як встановлено в судовому засіданні заявниці, дата народження якої 03.08.1978 року, після укладення шлюбу 27.04.2001 року, присвоєно прізвище «Пушенко» (а.с.6).

Згідно ст. 79 ЦПК України «Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи».

Відповідно до ст. 80 ЦПК України «Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що передбачено ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_2 в період з 1979 року і до 01.04.1996 року, тобто по день смерті останньої, так як вона була неповнолітньою, власного доходу не мала, батьки її померли, в зв»язку з чим потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, матеріального забезпечення і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для її існування.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати спадкові права і встановити його іншим шляхом неможливо.

Керуючись ст.ст. 76-89, 263, 265, 315 319 ЦПК України, 254, 255 ЦПК УРСР (1963 року), ст. 531 ЦК УРСР (1963 року), ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, 03.08.1978 року народженя, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4»їно Наро-Фоминського району Московської області, на утриманні ОСОБА_2, яка померла 01.04.1996 року, починаючи 1979 року і до 01.04.1996 року, тобто по день смерті останньої.

Заявник: ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Заінтересована особа: Гайворонська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, с. Гайворон вул. Хітеєва, 4, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2019 року.

Суддя О.І. Глушко