РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/514/19

Провадження № 2/414/246/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні під час спрощеного позовного провадження в залі суду м. Кремінна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлової будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 В даному житловому будинку зареєстрований квартиронаймача (піднаймач житла) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 3 2011 року відповідач виїхав з с. Залиман за межі Кремінського району та України, зв'язок з ним фактично втрачений. Відповідач вже понад вісім років не проживає в зазначеній житловій будівлі, за власною згодою виписуватись з житлової будівлі не бажає, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію за даною адресою не отримує, особистих речей не має та взагалі житловою будівлею він не цікавиться. З огляду на це позивач просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в позовній заяві просили справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення рішення. 15 квітня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: в АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

09.08.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір найму житлового приміщення до 09.07.2014 року (а.с. 9).

На даний час за вказаною вище адресою зареєстровані позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї встановлено, що за вказаною вище адресою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3, останній за місцем реєстрації не мешкає з 2011 року (а.с. 11).

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 163 ЖК УРСР У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Зі змісту ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР видно, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу найму житлового приміщення, було укладено договір найму житла, строком до 09.07.2014 року. Після закінчення дії договору відповідач з місця реєстрації добровільно не знявся, його речі відсутні, він не мешкає за адресою реєстрації без поважної причини, а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі, а ОСОБА_3 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 71,72, 150, 163 ЖК УРСР та керуючись 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М. Акулов