Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 454/80/15-ц

провадження № 61-34687св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 липня 2017 року у складі судді Струс Т. В. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., Приколоти Т. І.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн, завданої внаслідок порушення строків розгляду Вищим адміністративним судом України його касаційної скарги на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2010 року (справа № К-34274/10).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 27 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Суд зробив висновок про недоведеність позовних вимог.

Короткий зміст додаткового рішення та ухвали судів попередніх інстанцій

Додатковим рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Суди зробили висновки про необхідність стягнення з ОСОБА_3 судового збору за позов про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями (бездіяльністю) суду, у задоволенні якого йому відмовлено.

При цьому суди зазначили, що підстав для компенсації судових витрат за рахунок держави немає.

Короткий зміст касаційної скарги

У листопаді 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_3, у якій він, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Справу № 454/80/15-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник вважає, що суди безпідставно стягнули з нього судовий збір, від сплати якого він звільнений відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Наполягає на тому, що судовий збір за подання його позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) суду (порушення строків розгляду касаційної скарги), не стягується.

Обставини справи

27 січня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області відмовив ОСОБА_3 у задоволенні його позову про стягнення з держави Україна в особі Державної казначейської служби України грошової компенсації моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн, завданої внаслідок порушення строків розгляду його касаційної скарги Вищим адміністративним судом України (справа № К34274/70).

03 липня 2017 року суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, ухвалив додаткове рішення про стягнення з позивача на користь держави судового збору у розмірі 243 грн 60 коп.

Суди, застосувавши положення статті 88 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржених судових рішень), виходили з того, що ОСОБА_3, який не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору, при зверненні до суду з даним позовом, у задоволенні якого відмовлено, не сплатив судового збору, що є підставою для ухвалення додаткового рішення та стягнення вищевказаної суми в дохід держави.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Згідно з частинами першою та другою статті 213 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Таким вимогам оскаржені судові рішення не відповідають.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

У зв'язку з цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), виключно відповідно до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення з позовною заявою) судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Позовна заява ОСОБА_3 обґрунтована тим, що внаслідок порушення строків розгляду його касаційної скарги Вищим адміністративним судом України (справа № К34274/10) йому завдано моральної шкоди.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що з урахуванням змісту позовних вимог та суб'єктного складу, позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 88 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржених судових рішень).

Суди попередніх інстанцій вищезазначених норм права не врахували і зробили необґрунтовані висновки про необхідність сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) суду.

Таким чином, судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, тому додаткове рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 липня 2017 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 400, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Додаткове рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року скасувати.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун В. І. Крат