Справа № 137/2376/14-ц
Провадження № 22-ц/801/2215/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 рокуСправа № 137/2376/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

боржник (особа яка подала апеляційну скаргу) - ОСОБА_1 ,

заявник - відділ державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2014 року, постановлену у складі судді Желіховського В. М., в смт. Літин, дата складання повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2014 року старший державний виконавець відділу ДВС Літинського районного управління юстиції С. В. Гаврилюк звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі ДВС Літинського РУЮ знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 137 /463/14-ц від 04 квітня 2014 року, виданого Літинським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 41 451, 31 грн та судового збору в сумі 414, 51 грн. Виконавчий лист надійшов на виконання до відділу ДВС 06 жовтня2014 року.

08 жовтня 2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій боржнику було запропоновано самостійно виконати рішення у строк до 15 жовтня 2014 року. Ця постанова направлена сторонам до відома.

У строк встановлений державним виконавцем рішення суду боржником не виконано. ОСОБА_1 фактично ухиляється від його виконання. Станом на 31 жовтня 2014 року з підстав невиконання боржником своїх зобов`язань наявна заборгованість в розмірі 41 865, 82 грн.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2014 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним своїх зобов`язань без вилучення паспортного документу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду боржник не виконав, ухиляється від його виконання.

Дізнавшись про існування цієї ухвали 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати зазначене судове рішення та постановити нове яким відмовити у задоволенні подання ВДВС Літинського РУЮ про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ні подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, ні оскаржувана ухвала суду не містить доказів його ухилення від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням, а саме лише невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, визначеного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу Літинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не скористався.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Скржешевський М. С. подану апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав.

Представник Літинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

Нормами Конституції України (ст. ст. 124, 129) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в редакції чинній на момент звернення з поданням).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, та здійснюється державними виконавцями.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З 06 жовтня 2014 року на примусовому виконанні у ВДВС Літинського РУЮ перебувало виконавче провадження № 44970873 щодо примусового виконання виконавчого листа № 137/463/14-ц від 04 квітня 2014, виданого Літинським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по кредитному договору в сумі 41 451, 31 грн та судового збору 414, 51 грн (а.с. 2).

08 жовтня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою запропоновано боржнику самостійно виконати рішення в строк до 15 жовтня 2014 року (а.с. 3).

08 жовтня 2014 року на адресу ОСОБА_1 направлено виклик державного виконавця (а.с. 4).

Станом на день постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції 11 листопада 2014 року порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України було визначено у ст. 377-1 ЦПК України (в редакції 2004 року) відповідно до якої питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності боржника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

В матеріалах справи що розглядається на звороті а.с. 3 міститься копія супровідного листа датованого 08 жовтня 2014 року про направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 137/463/14-ц від 04.04.2014 року, а на звороті а.с. 4 - копії квитанцій про направлення ОСОБА_1 рекомендованих листів, однак відсутні докази отримання такої постанови та виклику державного виконавця боржником ОСОБА_1

Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про наявність відкритого виконавчого провадження, у яких він є боржником, а також про обов`язок з`явитися до відділу виконавчої служби та виконати покладені на нього державним виконавцем обов`язки з добровільного виконання рішень суду, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Будь яких доказів про вчинення державним виконавцем дій по виявленню майна боржника, або документів які б свідчили про наявність у боржника майна на яке можна було б звернути стягнення, матеріали справи не містять.

Наявність рішення суду та виконавчого провадження по примусовому стягненню з ОСОБА_1 заборгованості не є підтвердженням ухилення боржника від виконання зобов`язань, тому підстав для задоволення подання у суду першої інстанції не було.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з неповним з`ясуванням усіх обставин справи, а у задоволенні подання державного виконавця необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2014 року скасувати.

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції Гаврилюка С. В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. Ю. Береговий

підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

головуючий суддя: Т. М. Шемета

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.