Справа №359/595/19
Провадження №2/359/1301/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Глибоцької сільської ради про визнання права власності на домоволодіння,

встановив:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом та посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , якому належало домоволодіння по АДРЕСА_1 . За час свого життя спадкодавець склав заповіт, яким все своє майно він заповів позивачу. ОСОБА_1 у встановленому порядку прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 . Однак відсутність правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння перешкоджає видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

ОСОБА_3 не з`явилась у судове засідання та подала заяву (а.с.102), в якій вона визнає позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності.

Представник Глибоцької сільської ради також не з`явився у судове засідання та надіслав лист (а.с.31), в якому він не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 3 квітня 2014 року (а.с.10).

За час свого життя, а саме 14 жовтня 2005 року, ОСОБА_4 склав заповіт (а.с.12), яким все своє майно він заповів своєму сину ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, було його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя мав рівні права володіння, користування і розпоряджання цим майном.

Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 5 травня 1962 року (а.с.42 зворот) вбачається, що починаючи з травня 1962 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Зі змісту погосподарської книги (а.с.17-19) вбачається, що домоволодіння по АДРЕСА_1 було побудовано у 1963 році, а право власності на цей об`єкт нерухомого майна взагалі було оформлено на підставі рішення Глибоцької сільської ради №141 від 29 листопада 2011 року (а.с.15). Ці обставини переконливо свідчать про те, що спірне домоволодіння було побудовано в період часу, протягом якого ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , та на підставі ч.1 ст.22 КпШС України було об`єктом їх спільної сумісної власності. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 помер, право спільної сумісної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 припинилось: ОСОБА_3 набула право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна, тоді як право власності на іншу 1/2 частку ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

Зі змісту довідки Глибоцької сільської ради №610 від 10 вересня 2014 року (а.с.37) вбачається, що на час відкриття спадщини позивач постійно проживав з ОСОБА_4 в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Крім того, 12 вересня 2014 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Ткачу Є.В. заяву про прийняття спадщини (а.с.33). Ці обставини свідчать про те, що позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , та набув право власності на спадкову 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 , а також за ОСОБА_3 - право власності на іншу 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Глибоцької сільської ради про визнання права власності на домоволодіння задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на іншу 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову в частині вимоги про визнання за позивачем права власності на весь житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами відмовити.

Повний текст рішення суду складений 15 квітня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець