Васильківський міськрайонний суд КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7498/18
Провадження № 2/362/1245/19
У Х В А Л А

"15" квітня 2019 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

з участі секретаря Шевченко М.В.,

відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, визначених заочним рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2017 року у справі №362/1516/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У звязку з тим, що його матеріальне становище змінилося, просив зменшити стягнутий за рішенням суду розмір аліментів на 1/6 частки від усіх видів його заробітку та витребувати з Староміського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, місцезнаходження за адресою: вул. Соборна, 15А, м. Вінниця, виконавчий лист у цивільній справі Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/1516/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на тримання дитини та розпочато підготовче провадження у справі.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи в підготовче судове засідання, призначене на 13 березня 2019 року та 15 квітня 2019 року позивач не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 34, 44).

Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечувала, щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Належних та допустимих доказів поважності причин неявки в судові засідання, призначені на 13.03.2019 року та 15.04.2019 року позивачем не надано.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вищезазначених вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, яким не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин неявки, відповідно до яких суд міг би з'ясувати поважність причин такої неявки, та відсутність заяви про розгляд справи без позивача.

При цьому на підставі ч.2 ст. 257 ЦПК України суд розяснює, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись статтями 2, 13, 131, 223, 200, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини залишити без розгляду.

Розяснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко