Житомирський апеляційний суд
Категорія 28 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №757/31077/19-ц за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Президентів України, Адміністрації Президента України, Офісу Президента України, Верховного суду України, Верховного Суду, Апеляційного суду м. Києва, Київського апеляційного суду, Оболонського районного суду м. Києва, Подільського районного суду м. Києва, Святошинського районного суду м. Києва, Солом`янського районного суду м. Києва, Апеляційного суду Полтавської області, Полтавського апеляційного суду, Автозаводського районного суду м. Кременчука, Крюківського районного суду м. Кременчука, Кременчуцького районного суду, Козельщинського районного суду, Генеральної прокуратури України та її структурних органів, Міністерства внутрішніх справ України та його структурних органів, Національної поліції та її структурних органів, Вищої ради правосуддя, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Служби безпеки України про визнання правової дискримінації та повернення майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2

на ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року ОСОБА_3 , яка постановлена у м. Києві,

в с т а н о в и в:

13 червня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до держави Україна в особі: Президентів України, Адміністрації Президента, Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції, Департаменту виконавчої служби, Верховного Суду, Апеляційного суду м. Києва, Київського апеляційного суду, Оболонського районного суду м. Києва, Подільського районного суду м. Києва, Святошинського районного суду м. Києва, Солом`янського районного суду м. Києва, Апеляційного суду Полтавської області, Полтавського апеляційного суду, Автозаводського районного суду м. Кременчука, Крюківського районного суду м. Кременчука, Кременчуцького районного суду, Козельщинського районного суду про визнання дискримінації з боку держави Україна щодо позивачів і померлого ОСОБА_4 , смерть якого пов`язана з захистом територіальної цілісності та незалежності України, та зобов`язання державу Україна повернути власність: ОСОБА_1 нежилі приміщення в м. Кременчуці Полтавської області, які розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_3 , а ОСОБА_2 заробітну плату, яка була вилучена за період із липня 2017 року по вересень 2018 року.

Ухвалою судді Печерського районного суду від 14 червня 2019 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків.

На виконання вищевказаної ухвали судді 15 липня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у новій редакції до відповідачів: держави Україна в особі її органів: Міністерства юстиції України, Президентів України, Адміністрації Президента України, Офісу Президента України, Верховного Суду України, Верховного Суду, Апеляційного суду м. Києва, Київського апеляційного суду, Оболонського районного суду м. Києва, Подільського районного суду м. Києва, Святошинського районного суду м. Києва, Солом`янського районного суду м. Києва, Апеляційного суду Полтавської області, Полтавського апеляційного суду, Автозаводського районного суду м. Кременчука, Крюківського районного суду м. Кременчука, Кременчуцького районного суду, Козельщинського районного суду, Генеральної прокуратури України та її структурних органів, Міністерства внутрішніх справ України та його структурних органів, Національної поліції та її структурних органів, Вищої ради правосуддя, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Служби безпеки України.

Позивачі просять суд визнати правову дискримінацію з боку держави Україна щодо них і померлого ОСОБА_4 , смерть якого пов`язана із захистом територіальної цілісності та незалежності України; визнати право власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення в місті Кременчуці Полтавської області , що розташовані : по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_3 , які були вилучені за виконавчими провадженнями, зобов`язавши державу Україна в особі Міністерства юстиції України повернути вказані приміщення позивачу ОСОБА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_2 на грошові кошти в сумі 53 000 грн., на які незаконно звернуто стягнення з липня 2017 року по вересень 2018 року за виконавчим провадженням, зобов`язавши державу Україна в особі Міністерства юстиції України повернути позивачу ОСОБА_2 майно; зобов`язати надати усі матеріали за зверненнями позивачів.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що впродовж тривалого часу зазнають різних форм дискримінації з боку державних органів України, що призвело до смерті чоловіка ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , та втрати ними своєї власності у вигляді нерухомого майна та заробітної плати.

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року дана справа передана на розгляд до Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу. Просять ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду м. Києва. Вважають, що суддя суду першої інстанції вчиняв у справі процесуальні дії не у послідовності, яка передбачена процесуальним законом. Зазначають, що відповідачами у справі є суди різних рівнів, зокрема, місцеві та апеляційні суди, підсудність справ щодо яких визначають вищі суди. Апеляційні суди не можуть приймати участь у визначенні підсудності щодо місцевих судів, оскільки є співвідповідачами. У свою чергу, Верховний Суд не може визначити підсудність щодо апеляційних судів, оскільки також є співвідповідачем. Саме тому позов пред`явлено до Печерського районного суду міста Києва за місцезнаходженням Верховного Суду. Вважають, що саме ця обставина є законною перешкодою для застосування правил виключної підсудності. Окрім того, більшість співвідповідачів у справі згідно з Єдиним державним реєстром знаходиться також у Печерському районі м. Києва, а Міністерство юстиції України є представником держави Україна в судах. Вимога про визнання права власності на нерухоме майно є похідною. Основною вимогою є визнання правової дискримінації щодо позивачів. Окрім того, постановивши ухвалу про передачу справи на розгляд до Кременчуцького районного суду Полтавської області, суддя не звернув уваги на те, що такий суд ліквідовано Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №449/2017.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.26 ЦПК України підсудність справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя суду, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, визначається ухвалою суду вищої інстанції, постановленою без повідомлення сторін. Підсудність справ, у яких однією зі сторін є Верховний Суд або суддя цього суду, визначається за загальними правилами підсудності.

У випадку пред`явлення кількох позовних вимог, пов`язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність, мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна територіальна підсудність встановлюється у випадках, чітко і не двозначно передбачених законом. Це означає, що заява може бути подана лише до певного суду. При цьому застосування інших видів підсудності не допускається. Перелік має вичерпний характер.

Так, відповідно до частини першої ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У даному випадку позов виник, зокрема, з приводу нежитлових приміщень, тобто нерухомого майна, місцезнаходження якого - АДРЕСА_1 , а тому суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що Печерському районному суду м. Києва даний спір не підсудний, оскільки територіальна юрисдикція даного суду не поширюється на нерухоме майно, яке знаходиться на території міста Кременчука.

Разом із тим, передаючи справу на розгляд до Кременчуцького районного суду Полтавської області на підставі приписів пункту 1 частини першої ст.31 ЦПК України, не звернуто увагу на ту обставину, що нерухоме майно знаходиться на території міста Кременчука, а не його району. Так, нерухоме нежитлове приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2 , знаходиться на території, на яку розповсюджується юрисдикція Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області, а нежиле приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_3 знаходиться на території, що обслуговується Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №449/2017 Кременчуцький районний суд Полтавської області, Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області та Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області ліквідовані та утворений Кременчуцький окружний суд - у місті Кременчуці та Кременчуцькому районі Полтавської області із місцезнаходженням у місті Кременчуці Полтавської області. Відповідно до пункту 3 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Згідно з частиною шостою ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Наразі в газеті «Голос України» не було опубліковано повідомлення про початок роботи Кременчуцького окружного суду, а тому суди, юрисдикція яких розповсюджується на територію міста Кременчука, не припинили здійснювати правосуддя.

Вартість приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується договором купівлі-продажу та становить 51 781 грн., а вартість приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - договором купівлі-продажу та становить 45 639 грн. Отже, дана справа підсудна Крюківському районному суду міста Кременчука Полтавської області.

Отже, справа передана на розгляд до Кременчуцького районного суду Полтавської області в порядку пункту 1 частини першої ст.31 ЦПК України, хоча вона не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) цього суду.

Порушення норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, а тому вона підлягає до скасування із направленням справи до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду відповідно до ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 04 листопада 2019 року.