Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 654/2518/15-ц

провадження № 61-29926св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року у складі головуючого судді Сіянко В. М. та рішення апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2017 року у складі суддів: Орловської Н.В., Кузнєцової О. А., Кутурланової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 01 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 18 517 доларів США зі сплатою 13,99% річних строком до 01 серпня 2015 року.

У забезпечення цього договору, того ж дня між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого відповідач зобов`язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальника.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань, унаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором розмір якої станом на 27 травня 2015 року складає 19 130,43 доларів США, з яких 12 960,00 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 6 170,43 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредиту, а також 172 943,48 грн пені за прострочення виконання зобов`язання, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просило стягнути вказану заборгованість з відповідачів в солідарному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 01 серпня 2008 року в розмірі 422 135,38 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх зобов`язань щодо своєчасного й повного повернення кредиту виникла заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно як з боржника так і з поручителя відповідно до розрахунку наданого банком в частині заборгованості по тілу кредиту та відсотками за його користування, у гривневому еквіваленті. Враховуючи заяву відповідачів про застосування строку позовної даності, вимога банку про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 скасовано, позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 01 серпня 2012 року до 01 серпня 2015 року у розмірі 5 459 доларів США.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що вимога банку до позичальника про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту заявлена поза межами строку позовної давності, про застосування якого відповідачі заявили клопотання. Разом з тим, оскільки кошти за кредитним договором у визначеному договором розмірі не повернуті, проценти за кредитним договором підлягають стягненню з позичальника у межах трирічного строку позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою судів першої та апеляційної інстанції залишилося те, що згідно умов пункту 9.2 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив 10 березня 2012 року, з урахуванням дати останнього платежу, а відтак банк пропустив строк позовної давності, що унеможливлює стягнення за основним та додатковим зобов`язаннями.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на надання заперечень (відзиву) на касаційну скаргу.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 травня 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК Українивизначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 01 серпня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 18 517 доларів США зі сплатою 13,99% річних строком до 01 серпня 2015 року.

Кредитні зобов`язання ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладення з ОСОБА_2 договору поруки від 01 серпня 2008 року.

Пунктами 4.4, 4.5 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 221 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця.

Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного у пункті 1.2 даного договору.

Право дострокової вимоги банку погашення заборгованості за кредитом передбачено пунктом 9.2 кредитного договору, згідно якого сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення.

Останній платіж за кредитним договором здійснено ОСОБА_1 10 січня 2012 року.

Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором станом на 27 травня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 19 130, 43 доларів США, з яких 12 960 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 6 170, 43 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредиту, а також 172 943,48 грн пені за прострочення виконання зобов`язання.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.2 договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункт 4.4 договору).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Пунктом 9.2 кредитного договору визначено, що шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення.

Встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 здійснено 10 січня 2012 року, а тому за умовами пункту 9.2 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто з 10 березня 2012 року.

Після зміни строку виконання зобов`язання (10 березня 2012 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 9.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року справа № 357/16099/15-ц, від 20 лютого 2019 року справа № 370/1877/15-ц, та у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16.

Ураховуючи вищевикладені вимоги закону та умови кредитного договору, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог банку, не взявши до уваги того, що останній платіж відповідачем здійснено 10 січня 2012 року, а тому згідно з пунктом 9.2 кредитного договору строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення.

Отже, враховуючи те, що строк дії кредитного договору (до 01 серпня 2015 року) було змінено на підставі умов договору (пункт 9.2) до 10 березня 2012 року, з якого і почався перебіг позовної давності, ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувшись до суду з даним позовом 28 липня 2015 року пропустив строк позовної давності, що з урахуванням заявленого стороною відповідачів клопотання, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України, що є підставою для скасування ухвалених судових рішень.

З урахуванням того, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення судів першої й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з підстав, викладених вище.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК Українисуд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Розподіл судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Україниу постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу відповідача задоволено та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, то з позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, який остання сплатила за подання касаційної скарги у розмірі 3 134,80 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк»(код ЄДРПОУ - 14360920) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) судовий збір , сплачений у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції в розмірі 3 134,80 гривень (три тисячі сто тридцять чотири гривні 80 копійок).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:В.С. Жданова В.М. Ігнатенко
В.А. Стрільчук М.Ю. Тітов