"04" листопада 2019 р.
Справа №642/5077/19
Провадження № 2/642/1486/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Грінчук О.П.,

за участі секретаря - Сузанського О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 - Ткаченко Ю.О. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зінченко Рими Павлівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, треті особи: ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» про визнання договору іпотеки та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором недійсними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач, ОСОБА_5 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зінченко Рими Павлівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича, про визнання недійсним договору іпотеки, вказуючи, що 01.09.2008 між його дружиною, ОСОБА_6 , та ВАТ КБ «Надра» (в подальшому перейменований ПАТ КБ «Надра») було укладено Договір надання споживчого кредиту №6/4/20/2008/840-К/2403, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти в сумі 119 325,56 доларів США зі сплатою відсотків 12,8 річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2038. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 01.09.2008 між ОСОБА_6 та ВАТ КБ «Надра» укладено Іпотечний договір, згідно умов якого вона надала в іпотеку ВАТ КБ «Надра» нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 72,4 кв.м., що належить їй на праві власності. 04.12.2018 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договори відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, згідно яких ПАТ КБ «Надра» передало ОСОБА_3 право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 01.09.2008, укладені з ОСОБА_6 , про що 06.12.2018 ПАТ КБ «Надра» повідомив ОСОБА_6 листом. Вказана квартира, оформлена на відповідача по справі ОСОБА_6 як власника, придбана під час шлюбу та на спільні кошти подружжя і є їх спільною сумісною власністю, відтак при укладенні договору іпотеки вимагалась нотаріально посвідчена згода ОСОБА_5 як співвласника майна. Свою згоду він висловив письмово, нотаріусом засвідчена справжність його підпису та присвоєно реєстрований №3307, проте така згода була зроблена не на спеціальному бланку для нотаріальних документів, тому вважає що його згода не була нотаріально посвідчена, наслідком чого є недійсність договору іпотеки. Всі наступні правочини, укладені на підставі правочину, визнаного судом недійними - також є недійсними, тому просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 01.09.2008, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Надра», зобов`язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. виключити із реєстру іпотек та обтяжень запис від 01.09.2008 за №7833988, визнати недійсним договір відступлення права вимоги за іпотечним договором №6/4/20/2008/980-І/2404 від 01.09.2008, укладений 04.12.2018 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 , зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С. виключити записи про іпотеку та обтяження, внесені 04.12.2018 за №44396542.

Ухвалою суду від 31.07.2019 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27.08.2019 відповідачем по справі приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вона заперечує проти позовних вимог, вказуючи, що 01.09.2008 нею було нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі договір іпотеки №6/4/20/2008/980-І/2404, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючий документ на вказану квартиру, що є предметом іпотеки, оформлений на ім`я ОСОБА_6 , але вищевказана квартира придбавалась за час шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тому перебувала у спільній сумісній власності. При посвідчені спірного договору іпотеки, одночасно з ним нею, як нотаріусом, за реєстром №3307 посвідчено заяву від імені чоловіка іпотекодавця - ОСОБА_5 про згоду на передачу в іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка записана в графі 5 реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік, том №3, та у графі 7 цього ж Реєстру мається особистий підпис та прізвище ОСОБА_5 . Згідно п. 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 №20/5, яка була чинна на момент укладення договору, Договори щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують нотаріального посвідчення і (або)

державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна

можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди

другого з подружжя. Згода на укладення такого договору повинна

бути посвідчена нотаріально. Про наявність згоди другого подружжя

зазначається в тексті договору з посиланням на реєстровий номер,

за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення. Проте, якщо особа має намір надати згоду іншому з подружжя на вчинення правочину, така особа може звернутись для оформлення відповідної заяви до будь-якого нотаріуса, в т.ч. і до нотаріуса, обраного сторонами правочину. У випадку, коли особа звертається до нотаріуса, обраного сторонами правочину, заява подається особисто, нотаріус приймає таку заяву, засвідчує на ній справжність підпису шляхом вчинення посвідчувального напису, робить запис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, в графі 7 якого особа, яка звернулась, проставляє свій підпис та прізвище. Оскільки волевиявлення особи полягає як в наданні згоди іншому з подружжя на вчинення правочину, так і в поданні про це заяви саме тому нотаріусу, який засвідчує на ній справжність підпису. У цьому випадку видача особі оформленого документу не передбачена та нотаріус залишає подану заяву в своїх справах. Разом з тим, законодавством передбачені випадки, коли заяви, які виготовляються в присутності нотаріуса, не підлягають викладенню на спеціальних бланках нотаріальних документів. Згідно абз. 1 та 2 пункту 5 Інструкції на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків викладаються: тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком заяв у електронній формі та тих примірників,

що залишаються у справах нотаріуса. Вказане також відповідає вимогам ст. 34 ЗУ «Про Нотаріат», та п.1 глави 9 розділу І Порядку на вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Сімейний кодекс не встановлює вимоги викладання згоди одного з подружжя на спеціальних бланках. Крім того, нотаріус у своєму відзиві посилається на Постанову ВСУ від 13.06.2018 у справі №644/12815/14-ц, в якій розглядалось аналогічне питання і ВСУ дійшов того ж висновку, що нечинними є лише той документ, який засвідчений нотаріусом без використання спеціальних бланків нотаріальних документів за винятком заяв та примірників, що залишаються в справах нотаріуса. Таким чином, оригінал заяви ОСОБА_5 про надання згоди на відчуження спільного майна його дружиною, який залишився у справі нотаріуса, відповідає вимогам Інструкції про порядок вчинення дій нотаріусами щодо допустимості доказу на підтвердження згоди другого з подружжя на відчуження майна. Вказаний документ містить реєстровий номер, за яким згода ОСОБА_5 посвідчена та дату такого посвідчення, не потребує її викладення на спеціальному бланку, оскільки зберігається в матеріалах справи нотаріуса, а тому така заява відповідає вимогам законодавства.

28.08.2019 до суду надійшла відповідь ОСОБА_5 на відзив на позовну заяву приватного нотаріуса Зінченко Р.П., згідно якої, позивач наполягає на можливість вчинення правочину один із подружжя лише за нотаріально посвідченою згодою іншого, а оскільки його згода не посвідчувалась нотаріально, вважає доводи нотаріуса у відзиві такими, що суперечать вимогам законодавства України, а договір іпотеки є недійсним.

28.08.2019 до суду надійшли також пояснення ОСОБА_3 щодо позову, як третьої особи у справі, згідно яких він заперечує проти позову, вказуючи, що перш за все, позивач невірно зазначила коло осіб - учасників справи, оскільки він, як іпотекодержатель, повинен бути відповідачем у справі, а не третьою особою, а нотаріуси, що засвідчують договори - залучаються до справи у якості третіх осіб, якщо позивач обгрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса, що відповідає п.9 ПП ВСУ №9. Також зазначив, що нотаріус при посвідченні згоди ОСОБА_5 діяв відповідно до вимог законодавства, а також, що заява про надання згоди подружжя на передачу в іпотеку спільного нерухомого майна не підлягає обов`язковому викладенню на спеціальному бланку. Крім того, позивач посилається на норми Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012, який не діяв на момент засвідчення нотаріусом згоди ОСОБА_5

04.09.2019 позивач надав до суду відповідь на пояснення третьої особи - ОСОБА_3 , в якій наполягає, що згода одного з подружжя на передачу спільного майна в іпотеку повинна бути нотаріально посвідчена на спеціальному бланку, відтак нотаріус діяла всупереч вимога законодавства, наслідком чого є недійсність договору іпотеки. Щодо статусу учасників справи зазначив, що у даному позові суд розглядає питання чи є у наявності чи відсутня нотаріально посвідчена згода іншого із співвласників (другого з подружжя) на укладання договору іпотеки, тому не вирішується спір щодо з добросовісності третьої особи - як контрагента за таким договором, тому зазначає відповідачами у справі нотаріусів, а ОСОБА_3 , як сторону договору - третьою особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

05.09.2019 ОСОБА_3 надав до суду клопотання про застосування строків позовної давності, проте, вказане клопотання суд залишив без задоволення, оскільки згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення., при цьому, згідно ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Тому враховуючи те, що позовну давність законом визначено саме для позивача у справі як строк, у межах якого він може звернутися до суду, то відповідно заяву про застосування строку позовної давності подає відповідач. Оскільки ОСОБА_3 , згідно позову ОСОБА_5 , є третьою особою, він не наділений правом щодо заяви такого клопотання.

09.09.2019 відповідач у справі, приватний нотаріус ХМНО Зінченко Р.П. надала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказала, що згідно п.1-3 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер, номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Такий запис є доказом вчинення нотаріальної дії. Крім того нотаріус ще раз підтверджує, що під час укладання договору іпотеки між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 її чоловік ОСОБА_5 висловив свою згоду на його укладення надавши нотаріусу заяву, яка була посвідчена нотаріально нотаріусом відповідно до вимог діючого законодавства. Згідно п.7.47 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого Міністерством юстиції України №2368/5 від 31.12.2008, усі особи та/чи їх представники, які записані в графі 3 реєстру для реєстрації нотаріальних дій, підписуються у графі 7 Реєстру із зазначенням прізвищ. Таким підписом завершується процес вчинення нотаріальної дії. При посвідчення спірного договору іпотеки за реєстром №3307 посвідчено нотаріально заяву від імені чоловіка Іпотекодавця - ОСОБА_5 про згоду на передачу в іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка записана в графі 5 реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік, том №3, та у графі 7 цього ж Реєстру мається особистий підпис та прізвище ОСОБА_5 , що є доказом того, що вказана заява посвідчена нотаріально. Крім того, нотаріус звертає увагу, що вказувалось нею також у відзиві на позов, що оскільки така згода ОСОБА_5 зберігається в справах нотаріуса, вона не виготовляється на спеціальному бланку.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, вказуючи, що договір іпотеки між ОСОБА_6 та ВАТ КБ «Надра» укладений без нотаріально посвідченої згоди її чоловіка (позивача по справі) - ОСОБА_5 , а тому іпотечний договір є недійсним.

Відповідач - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, вказуючи, що позов чоловіка підтримує, та просить розглядати без її участі.

Відповідач в особі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на викладені у відзиві та у запереченнях на відзив на позовну заяву обставинах, зазначаючи, що згода ОСОБА_5 на передачу спільного подружнього майна в іпотеку посвідчена нотаріально згідно вимог чинного законодавства, така дія зареєстрована в реєстрі, а виготовлення такої згоди на спеціальному бланку не передбачено, оскільки така заява залишилась в матеріалах справи нотаріуса.

Відповідач в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малий О.С. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 - адвокат Ткаченко Ю.О. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, вказуючи, що ОСОБА_3 , як Іпотекодержатель, внаслідок купівлі у ПАТ КБ «Надра» прав вимоги за вказаним договором іпотеки, повинен бути стороною у справі в якості відповідача, а нотаріуси, що посвідчували договори - третіми особами. Крім того, вважала, що заява ОСОБА_5 на передачу квартири, що перебувала у спільній сумісній власності подружжя, посвідчена нотаріально згідно вимог законодавства.

Представник третьої особи - ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд ухвалив вважати можливим здійснювати розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 01.09.2008 між ОСОБА_6 та ВАТ КБ «Надра» (в подальшому ПАТ КБ «Надра») було укладено Кредитний договір №6/4/20/2008/840-К/2403, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти в сумі 119 325,56 доларів США зі сплатою відсотків 12,8 річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 25.08.2038.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 01.09.2008 між ОСОБА_6 та ВАТ КБ «Надра» укладено Іпотечний договір, згідно умов якого вона надала в іпотеку ВАТ КБ «Надра» нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 72,4 кв.м., що належить їй на праві власності.

04.12.2018 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір №6/4/20/2008/840-К/2403 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, укладеним 01.09.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6

04.12.2018 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним 01.09.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України правочин є недійсним у разі недодержання сторонами при його укладанні вимог, що встановлені законом. Крім того, законом встановлено конкретні випадки, при настанні яких правочин може бути визнаний недійсним у судовому порядку.

Сімейним Кодексом України передбачені особливості правового режиму майна, придбаного та реалізованого під час шлюбу.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, яке придбало подружжя під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві загальної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав по уважній причині самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку», майно що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

01.09.2008 ОСОБА_5 подано приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. заяву з його особистим підписом, згідно якої, він дає згоду на передачу в Іпотеку його дружиною ОСОБА_6 придбаної ними під час шлюбу квартири АДРЕСА_2 . Заява посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. за №3307.

Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що його згода не була нотаріально посвідчена, оскільки вона виготовлена у простій письмові формі не на спеціальному бланку для нотаріальних дій.

З огляду на вказане суд зазначає наступне.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно із частиною першою статті 14 Закону України "Про нотаріат" правила ведення нотаріального діловодства затверджуються Міністерством юстиції України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи та діловодства.

За змістом п. 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 №20/5, яка була чинна на момент укладення договору іпотеки, договори щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди другого з подружжя. Згода на укладення такого договору повинна бути посвідчена нотаріально. Про наявність згоди другого подружжя зазначається в тексті договору з посиланням на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення.

Згідно наданої нотаріусом копії справи №02-33 Том №3 (Реєстр для реєстрації нотаріальних дій, приватний нотаріус ХМНО Зінченко Р.П.) вбачається, що в графі 5 реєстру міститься інформація про вчинену нотаріальну дію, а саме посвідчення заяви ОСОБА_5 за № НОМЕР_1 про згоду на передачу його дружиною ОСОБА_6 в іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а у графі 7 цього Реєстру мається особистий підпис та прізвище ОСОБА_5 . Таким підписом завершується процес вчинення нотаріальної дії, що є доказом того, що вказана заява посвідчена нотаріально.

Крім того, законодавством передбачені випадки, коли заяви, які виготовляються в присутності нотаріуса, не підлягають викладенню на спеціальних бланках нотаріальних документів.

Згідно абз. 1 та 2 пункту 5 Інструкції на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків викладаються: тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком заяв у електронній формі та тих примірників,

що залишаються у справах нотаріуса. Що також відповідає положенням ст. 34 ЗУ «Про Нотаріат», та п.1 глави 9 розділу І Порядку на вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Аналіз наведених норми свідчить про те, що нечинним є лише той документ, який посвідчений нотаріусом без використання спеціальних бланків нотаріальних документів, за винятком заяв у електронній формі, заяв та примірників документів, що залишаються у справах нотаріуса.

Вказане також узгоджується з Постановою ВСУ від 13.06.2018 у справі №644/12815/14-ц, (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74777116) в якій розглядалось аналогічне питання і ВСУ дійшов того ж висновку, що нечинними є лише той документ, який засвідчений нотаріусом без використання спеціальних бланків нотаріальних документів за винятком заяв та примірників, що залишаються в справах нотаріуса.

Оригінал спірної заяви ОСОБА_5 зберігається в матеріалах справи нотаріуса, що сторонами не заперечується і підтверджується також відміткою "копія зі справ нотаріуса" на копії такої заяви, наданої позивачем до матеріалів справи.

Таким чином, оригінал заяви ОСОБА_5 про надання згоди на відчуження спільного подружнього майна його дружиною, який зберігається у справі нотаріуса, відповідає вимогам Інструкції про порядок вчинення дій нотаріусами щодо допустимості доказу на підтвердження згоди другого з подружжя на відчуження майна. Вказаний документ містить реєстровий номер, за яким згода ОСОБА_5 , посвідчена та дату такого посвідчення, не потребує її виготовлення на спеціальному бланку, а тому є такою, що відповідає вимогам законодавства.

Крім того, щодо складу учасників процесу суд зазначає наступне.

Так, сторонами договору іпотеки є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

За змістом ст.ст.51, 175 Цивільного процесуального кодексу України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

ОСОБА_8 , звертаючись до суду із позовом про визнання договору іпотеки (укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Надра») та договору про відступлення права вимоги (укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 ) недійсними, зазначив в якості відповідачів у справі - ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П., та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С., які посвідчували вказані договори, посилаючись на те, що у даному позові суд розглядає питання чи є у наявності чи відсутня нотаріально посвідчена згода іншого із співвласників (другого з подружжя) на укладання договору іпотеки, тому не вирішується спір щодо з добросовісності сторін таких договорів, відтак, ОСОБА_3 як сторона спіного договору є у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Посилаючись на вказану обставину, позивач суперечить сам собі, вказуючи, що не ставить в обгрунтування позову підставу недобросовісності сторін договору, а тому не зазначає сторін спірного договору в якості відповідачів, при цьому вказує в якості відповідача, окрім нотаріусів, свою дружину ОСОБА_6 , яка є стороною цього договору.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у

справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо

предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину

посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Як вбачається з позовної заяви, підставою для визнання договору іпотеки недійсним позивач вважає відсутність нотаріально посвідченої його згоди як співвласника майна, придбаного у шлюбі, на передачу такого майна в іпотеку.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).

Згідно ч.ч.2,3 ст 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином, за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем, таке право надається суду лише за клопотанням позивача.

Судом та третьою особою у справі зверталась увага позивача на те, що у справах про визнання правочинів недійсними позивачем та відповідачем є сторони такого правочину, а нотаріуси, що посвідчували такі правочини - третіми особами.

Проте, позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України(2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України(в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що приватний нотаріус ХМНО Зінченко Р.П. та приватний нотаріус КМНО Малий О.С. не є належними відповідачами по справі, позов пред`явлено не до тих осіб, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем не заявлено, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також суд вважає за потрібне роз`яснити, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким самим позовом до належного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні вимог позивача відмовлено, то витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись 1-13, 51, 76-83, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 204, 215, 267, 369, 578 ЦК України, ст.ст. 60, 65 СК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зінченко Рими Павлівни (адреса місцезнаходження: 61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 32), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович (адреса місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул. Сагайдачного, 35), треті особи: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (, адреса місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 15) про визнання договору іпотеки та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором недійсними та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст судового рішення складено 04.11.2019.

Головуючий: