О К Р Е М А Д У М К А
Судді Чернігівського апеляційного суду Кузюри Л.В.
Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 04 червня 2019 року було відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Чернігівоблбуд" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_40 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , виконавчого комітету Ніжинської міської ради про визнання недійсними свідоцтв про право власності на квартири фізичних осіб-відповідачів, розташовані у буд. АДРЕСА_1 .

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року зазначене вище рішення суду першої інстанції за більшістю голосів суддів апеляційної інстанції було залишено без зміни, а тому в порядку, передбаченому ч.3 ст. 35 ЦПК України, вважаю за необхідне викласти власну окрему думку у даній справі.

Суть спору у даній справі полягала у тому, що виконкомом Ніжинської міської ради було протиправно прийнято рішення № 212 від 25.09.2014 року про приватизацію відповідачами - мешканцями квартир в житловому будинку по АДРЕСА_1 , належного на праві власності ПАТ "Чернігівоблбуд", внаслідок чого відповідачі отримали свідоцтва про право власності на квартири в цьому будинку без законних на те підстав.

Власником спірних квартир було ПАТ "Чернігівоблбуд", незалежно від реєстрації такого права, оскільки на момент завершення будівництва зазначеного багатоквартирного будинку та введення його в експлуатацію обов`язкова реєстрація права на зазначене нерухоме майно законом не вимагалась.

Зокрема, будівництво зазначеного будинку здійснювалось в 90-х роках за рахунок коштів колективної власності та за рішенням колективу орендарів підприємства і в жодному разі не за рахунок державних коштів. Ці обставини підтверджені протоколом засідання інвентаризаційної комісії підприємства Чернігівоблбуд № 1 від 5.05.1994 року, затвердженим Фондом комунального майна і приватизації Чернігівської обласної ради 12.05.1994 року, за змістом якого незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 є колективною власністю підприємста «Чернігівоблбуд».

В подальшшому, після проведення приватизації та створення ЗАТ «Чернігівоблбуд» , всі об`єкти незавершеного будівництва, в тому числі і зазначений вище будинок ввійшли до статутного капіталу ЗАТ «Чернігівоблбуд» як майно орендаря, створене за рахунок колективних коштів.

Ці обставини були підтверджені Регіональним відділенням Фонду державного майна України також в листі від 25.07.2006 року.

Незважаючи на всі подальші зміни в організаційній структурі підприємства вказане майно ніколи з власності ПАТ «Чернігівоблбуд» не вибувало.

Всі наведені обставини були встановлені рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 17.03.2008 року, яке міститься в матеріалах справи та не підлягають доведенню згідно з положеннями ч.5 ст. 82 ЦПК України.

Конституцією України (ст.. 41), Ст.2 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення права власності на зазначене майно у підприємства було передбачено, що право власності в Україні охороняється законом и сааме держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Натомість, в порушення основоположних принципів, які визначають зміст і спрямованість діяльності держави як демократичної та правової, виконкомом Ніжинської міської ради було видано свідоцтва про право власності на квартири фізичним особам, відповідачам у справі, на житло, яке ніколи не відносилось до коммунального майна Ніжинської міської ради, з порушенням приписів Закону України «Про приватизацію державного житлового фонда», фактично було здійснено протиправне вилучення майна, належного на праві власності позивачеві.

Відповідачем також було порушено ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного закондавства України, відповідно до якої кожна особа, в тому числі і юридична, має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позбавлення позивача права власності на спірне майно відбулось не на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, та не в інтересах суспільства, а тому подібне втручання органу самоврядування Ніжинської міської ради у здійснення права власності позивачем та позбавлення його права на зазнечене вище майно в жодному разі не можна визнати законним.

Обставини набуття позивачем права власності спірне майно встановлені судовим рішенням, як було зазначено вище, і жодним іншим органом або установою не підтверджено належність права власності не це майно, а тому посилання судів на те, що у позивача відсутній правоустановлюючий документ та на судові рішення про відмову у визнанні права власності за позивачем не є тими обставинами, які дають право виконкому Ніжинської міської ради відібрати майно у підприємства, яке його створило, та на законних підставах внесло до статутного капіталу.

З урахуванням викладеного, вважаю, що приватизація квартир відбулась з порушенням закону і цієї обставини не врахували суди під час вирішення спору.

Суддя Чернігівського апеляційного суду Л. Кузюра.