Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження №06.08/824/285/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,
суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,
при секретарі: Зубленку Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяви представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ» та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування реєстрації,
У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ», ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А., про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року - залишено без змін.

До закінчення судових дебатів, 21 лютого 2019 року представниками відповідачів ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ» та ОСОБА_2 - ОСОБА_8. і ОСОБА_7, було зроблено заяви про надання доказів про витрати на правову допомогу протягом п'яти днів з моменту винесення рішення.

27 лютого 2019 року поштою до апеляційногосуду надійшла заява представника відповідачаОСОБА_2 - ОСОБА_7,про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 надано: копію акту про обсяг наданої правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 19.07.2018 року та додаткового договору №1 від 23.07.2018 року, в якому зазначено найменування юридичних послуг, кількість витрачених годин та вартість таких послуг; копія квитанції про оплату послуг з надання правової допомоги №26306509 від 22 лютого 2019 року на загальну суму 20 000 грн. та копія виписки з рахунку ОСОБА_7 про надходження коштів (а.с.34-40, том 5).

04 березня 2019 року поштою до суду надійшлазаява представника відповідача ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ» - Голуба М.В.,про стягнення з ОСОБА_3 на користь товариствапонесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником відповідача ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ» Голубом М.В. надано: копію акту від 25 лютого 2019 року прийому-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги від 20 вересня 2016 року, в якому зазначено найменування юридичних послуг, кількість витрачених годин та вартість таких послуг, та платіжне доручення №126 від 26 лютого2019року про оплату послуг з надання правової допомоги на суму 15 000 грн. (а.с.56-59, том 5).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяв, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяв представників відповідачів, виходячи з наступного.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Наявними в справі письмовими доказами підтверджується, що представниками відповідачів вищенаведені вимоги закону дотримані, оскільки ними до закінчення судових дебатів було зроблено заяви про стягнення витрат за професійну правничу допомогу, а докази про судові витрати ними подано до суду протягом п'яти днів після ухвалення рішення: представником ОСОБА_2 - ОСОБА_7 докази відправлено поштою на адресу суду 25.02.2019 року (а.с.54, том 5), представником ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ» - Голубом М.В. докази відправлено поштою на адресу суду 26.02.2019 року (а.с.73, том 5).

Витрати на правову допомогу мають бути документальнопідтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Враховуючи викладене, до правової допомоги належать консультації та роз'яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах; усні консультації тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) співмірність витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини іосновоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 надано: копію акту про обсяг наданої правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 19.07.2018 року та додаткового договору №1 від 23.07.2018 року, в якому зазначено найменування юридичних послуг, кількість витрачених годин та вартість таких послуг; копію квитанції про оплату послуг з надання правової допомоги №26306509 від 22 лютого 2019 року на загальну суму 20 000 грн. та копію виписки з рахунку ОСОБА_7 про надходження коштів (а.с.34-40, том 5).

На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником відповідача ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ» Голубом М.В. надано: копію акту від 25 лютого 2019 року прийому-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги від 20 вересня 2016 року, в якому зазначено найменування юридичних послуг, кількість витрачених годин та вартість таких послуг таплатіжне доручення №126 від 26 лютого2019року про оплату послуг з надання правової допомоги на суму 15 000 грн. (а.с.56-59, том 5).

Враховуючи те, що в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, і це рішення суду Київським апеляційним судом залишено без змін, а відповідачами по справі понесено судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу, що підтверджується наданими ними належними, допустимими та достовірними доказами, неспростованими позивачем, вимоги представників відповідачів про стягнення цих витрат є обґрунтованими.

Разом із тим, розмір витрат на правничу допомогу, визначений представниками відповідачів: 20 000 грн. визначений представником ОСОБА_2 - ОСОБА_7, та 15 000 грн. визначений представником ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ» Голубом М.В., хоча і є документально обґрунтованим, однак не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь кожного з відповідачів: ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ» та ОСОБА_2, по 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Заяви представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ» та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ» понесені по справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені по справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Головуючий:

Судді: