Ухвала

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 295/10382/19

провадження № 61-18750ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2019 року у складі судді Семенцова Л. М., та постанову Вінницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Копаничук С. Г., Денишенко Т. О., Шемети Т. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що у провадженні Житомирського апеляційного суду перебувала її апеляційна скарга на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 березня 2019 року, яким у задоволенні її позову до Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди було відмовлено. За наслідками розгляду апеляційної скарги заявника, апеляційним судом ухвалено незаконну постанову, якою рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 березня 2019 року скасовано, провадження у справі закрито. Посилаючись на те, що апеляційним судом було допущеного порушення норм процесуального права, що призвело до порушення її права на справедливий суд та завдало їй моральної шкоди, просила стягнути з Житомирського апеляційного суду на її користь на відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 11 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року визначено підсудність справи за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду

про відшкодування моральної шкоди для розгляду апеляційної скарги

ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2019 року, Вінницькому апеляційному суду.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2019 року без змін.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, дійшов висновку про правильне застосування районним судом положень пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» та відмовив у відкритті провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована посиланнями на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, оскільки, відмовляючи у відкритті провадження з тих підстав, що спір не носить цивільно-правовий характер, не зазначили порядок вирішення спору. На її думку, судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним

(у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених вище випадках між позивачами та суддями (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Зазначені спори не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що єдиною підставою для звернення позивача до суду в порядку позовного провадження є, на її переконання, виявлені порушення закону, яких припустився Житомирський апеляційний суд під час розгляду цивільної справи за її позовом до Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди, у вигляді порушення її права на справедливий суд.

Виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади»).

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленими судовими рішеннями, законність та обгрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.

Ураховуючи наведене, ухвала Богунського районного суду м. Житомира від

11 липня 2019 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира та постанову Вінницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак