РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання Ленчицькій А.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2 до Другого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області звільнення майна з під арешту,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Другого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_2, є власником квартири АДРЕСА_1, 1/5 частки квартири належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 р. відкритим акціонерним товариством "Нева", згідно з розпорядженням №256 від 28.01.1999 р.; право власності на майно зареєстровано в ОСОБА_3 БТІ у реєстрову книгу за №28533, 4/5 зазначеної квартири належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.09.2018 р. ОСОБА_4, приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на 1/5 квартири АДРЕСА_1 державним виконавцем Цикорідзе І.Г. Другого міського відділу ДВС ХМУЮ було накладено арешт. У інформаційній довідці як підстава накладення арешту зазначену постанову державну виконавця б/н від 28.03.2011 р., та власником 1/5 зазначеної квартири зазначено ОСОБА_5.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, на 1/5 якої накладено арешт державним виконавцем в межах виконавчого провадження, боржником в якому є інша особа - ОСОБА_6, тому її права власника щодо здійснення права володіння, користування та розпоряджання своїм майном підлягають захисту шляхом зняття з нього арешту.

Позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 р. відкритим акціонерним товариством "Нева", згідно з розпорядженням №256 від 28.01.1999 р., власниками зазначеної квартири були ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в рівних частках кожний.

Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_10, їх частки (по 1/5) згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою 01.06.2007 р. за №3-618, перейшли у власність ОСОБА_5 (2/5).

Згідно договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р., посвідченого ОСОБА_11, приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу, 3/5 частини квартири №118, що знаходиться за адресою: ОСОБА_3, вулиця Чкалова, будинок номер 18, відчужено (подаровано) ОСОБА_7. Договір дарування частини квартири від 26.03.2011 р. зареєстровано в державному реєстрі за №2676.

Пунктом 5 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. підтверджено відсутність заборони відчуження Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 26.03.2011 року.

Пунктом 4 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. засвідчено, що на момент укладання договору вказана квартира не перебуває під арештом чи забороною відчуження, судового спору по ній не має, від прав третіх осіб вона вільна, у заставі вона не перебуває.

Пунктом 17 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. визначено, що право власності на квартиру виникає з моменту її прийняття. Обдаровуваний свідчить, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання ключів від квартири та примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Таким чином, право власності ОСОБА_7 на зазначеної квартири виникло 26 березня 2011 року з моменту прийняття майна, нотаріального посвідчення договору дарування.

Відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 671, що діяв на момент укладення договору дарування частини квартири від 26.03.2011 року, державній реєстрації підлягають такі правочини: договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна; договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти; договір довічного утримання (догляду), за якими передається набувачеві у власність нерухоме майно; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж один рік; договір управління нерухомим майном; інші правочини, державна реєстрація яких передбачена законом.

ОСОБА_2 посилається на те, що враховуючи те, що відкритих виконавчих проваджень, де б боржником був позивач у Другому відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не має, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, а тому наявні підстави для зняття в судовому порядку арешту з 1/5 квартири АДРЕСА_3 у ОСОБА_3, оскільки подальше існування арешту обмежує майнові права позивача як власника на вільне розпорядження нерухомим майном.

26 липня 2018 року на адресу відповідача було направлено адвокатський запит з проханням надати копію постанови державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_12 б/н від 28.03.2011 року. У відповідь за №33821/14.2а32 від 06.08.2018 р., відповідач вказав, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з ОСОБА_5 на користь АБ "Укргазбанк", в межах якого накладено арешт на нерухоме майно, а саме 1/5 частку квартири АДРЕСА_1; виконавче провадження завершено та повернуто стягувачу без подальшого виконання. Відповідач зазначив, що арешт може бути знятий за рішенням суду, але надати постанову державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_12 б/н від 28.03.2011 року немає можливості.

Просить суд зняти арешт з 1/5 квартири АДРЕСА_1, що накладений Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_12 б/н від 28.03.2011 року, в рамках виконавчого провадження ВП №21972332 по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з ОСОБА_5 на користь АБ "Укргазбанк" за виконавчим листом від 01.09.2010 р. №2-3556, виданого Хмельницьким міськрайонним судом.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 16.11.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечила.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, відзив на позов не надав. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення, проти якого не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, є власником квартири АДРЕСА_1, 1/5 частки квартири належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 р. відкритим акціонерним товариством "Нева", згідно з розпорядженням №256 від 28.01.1999 р.; право власності на майно зареєстровано в ОСОБА_3 БТІ у реєстрову книгу за №28533, 4/5 зазначеної квартири належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.09.2018 р. ОСОБА_4, приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на 1/5 квартири АДРЕСА_1 державним виконавцем Цикорідзе І.Г. Другого міського відділу ДВС ХМУЮ було накладено арешт. У інформаційній довідці як підстава накладення арешту зазначену постанову державну виконавця б/н від 28.03.2011 р., та власником 1/5 зазначеної квартири зазначено ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ч. І ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, на 1/5 якої накладено арешт державним виконавцем в межах виконавчого провадження, боржником в якому є інша особа - ОСОБА_5, тому її права власника щодо здійснення права володіння, користування та розпоряджання своїм майном підлягають захисту шляхом зняття з нього арешту.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 р. відкритим акціонерним товариством "Нева", згідно з розпорядженням №256 від 28.01.1999 р., власниками зазначеної квартири були ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в рівних частках кожний.

Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_10, їх частки (по 1/5) згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою 01.06.2007 р. за №3-618, перейшли у власність ОСОБА_13 (2/5).

Згідно договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р., посвідченого ОСОБА_11, приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу, 3/5 частини квартири №118, що знаходиться за адресою: ОСОБА_3, вулиця Чкалова, будинок номер 18, відчужено (подаровано) ОСОБА_7. Договір дарування частини квартири від 26.03.2011 р. зареєстровано в державному реєстрі за №2676.

Пунктом 5 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. підтверджено відсутність заборони відчуження Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 26.03.2011 року.

Пунктом 4 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. засвідчено, що на момент укладання договору вказана квартира не перебуває під арештом чи забороною відчуження, судового спору по ній не має, від прав третіх осіб вона вільна, у заставі вона не перебуває.

Пунктом 17 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. визначено, що право власності на квартиру виникає з моменту її прийняття. Обдаровуваний свідчить, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання ключів від квартири та примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Таким чином, право власності ОСОБА_7 на зазначеної квартири виникло 26 березня 2011 року з моменту прийняття майна, нотаріального посвідчення договору дарування.

Відповідно до частини 1 статті 722 Цивільного кодексу України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (клю¬чів, макетів тощо) є прийняттям дарунка (ч. 1.ст. 722 ЦК України).

Відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 671, що діяв на момент укладення договору дарування частини квартири від 26.03.2011 року, державній реєстрації підлягають такі правочини: договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна; договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти; договір довічного утримання (догляду), за якими передається набувачеві у власність нерухоме майно; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж один рік; договір управління нерухомим майном; інші правочини, державна реєстрація яких передбачена законом.

Відповідно до ч.2.ст. 719 Цивільного кодексу України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, договір дарування підлягає нотаріальному посвідченню та не підлягає державній реєстрації; договір дарування є вчиненим з моменту нотаріального посвідче¬ння договору. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, вини-кає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч.З.ст.334 ЦК України).

Враховуючи, що відкритих виконавчих проваджень, де б боржником була ОСОБА_2 у Другому відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не має.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, а тому наявні підстави для зняття в судовому порядку арешту з 1/5 квартири АДРЕСА_3 у ОСОБА_3, оскільки подальше існування арешту обмежує майнові права позивача як власника на вільне розпорядження нерухомим майном.

На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з ОСОБА_5 на користь АБ "Укргазбанк", в межах якого накладено арешт на нерухоме майно, а саме 1/5 частку квартири АДРЕСА_1; виконавче провадження завершено та повернуто стягувачу без подальшого виконання.

Суд приходить до висновку, що слід зняти арешт з 1/5 квартири АДРЕСА_1, що накладений Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_12 б/н від 28.03.2011 року, в рамках виконавчого провадження ВП №21972332 по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з ОСОБА_5 на користь АБ "Укргазбанк" за виконавчим листом від 01.09.2010 р. №2-3556, виданого Хмельницьким міськрайонним судом.

Керуючись ст. ст. 265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, ч.З.ст.334 , ч.2.ст. 719 ,ч. 1 ст. 722 Цивільного кодексу України суд

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_2 до Другого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області звільнення майна з під арешту задовольнити.

Звільнити з під арешту 1/5 квартири АДРЕСА_1, що накладений Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ ОСОБА_12 б/н від 28.03.2011 року, в рамках виконавчого провадження ВП №21972332 по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з ОСОБА_5 на користь АБ "Укргазбанк" за виконавчим листом від 01.09.2010 р. №2-3556, виданого Хмельницьким міськрайонним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького міськрайонного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Повне судове рішення виготовлено 28.03.2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.