Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 364/1391/16-ц

провадження № 61-1617 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - Головне управління Держгеокадастру в Київській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представник ОСОБА_5 - адвокат Стригун Максим Андрійович,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Стригуна Максима Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_5, на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 січня 2019 року в складі судді Верланова С. М. про повернення апеляційної скарги,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 20 червня 2018 року, позов ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Київській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Київській області та визнання недійсними договорів оренди землі задоволено. Визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держгеокадастру в Київській області №10-9864/36-15-сг від 16 грудня 2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», №10-8287/36-15-сг та №10-8288/36-15-сг від 02 грудня 2015 року «Про передачу в оренду земельної ділянки»; визнано недійсними договори оренди землі: від 04 грудня 2015 року на земельну ділянку площею 158,4833 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_5, скасовано його державну реєстрацію, запис номер 12480724, запис номер 12480625 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; від 04 грудня 2015 року на земельну ділянку площею 81,1333 га, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області та ОСОБА_5, скасовано його державну реєстрацію, запис номер 12480237 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; договір від 22 грудня 2015 року на земельну ділянку площею 25,3404 га, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області та ОСОБА_6, скасовано його державну реєстрацію, запис номер 12881060 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

05 листопада 2018 року адвокат Стригун М. А. звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 04 грудня 2018 року в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено в силі рішення Володарського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року.

29 грудня 2018 року адвокат Стригун М. А. подав безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 січня 2019 року дану апеляційну скаргу повернуто без розгляду особі, яка її подала.

Апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, оскільки станом на 29 грудня 2018 року функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи не розпочате, а тому наявні правові підстави для повернення апеляційної скарги без розгляду особі, яка її подала.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Представник ОСОБА_5 просив скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11 січня 2019 року адвокат Стригун М. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування касаційної скарги адвокат СтригунМ. А. посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду в складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 514/134/17.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційний суд установив, що 29 грудня 2018 року адвокат Стригун М. А. подав безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Володарський районний суд Київської області від 04 грудня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Володарського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до статті 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. В разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Процесуальні норми мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони мають право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подачі апеляційної скарги через місцевий суд. Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, яке б гарантувало особі право на безпосереднє звернення з апеляційною скаргою до апеляційного суду в передбаченому статтею 355 ЦПК України порядку, оскільки держава не може обмежувати права особи без певної мети.

Указана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 514/134/17 (провадження № 61-12112сво18).

Ураховуючи викладене, необґрунтованим є висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги як такої, що подана з порушенням вимог підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню в справі.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення апеляційного суду - скасуванню з направленням справи для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу адвоката Стригуна МаксимаАндрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_5, на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 січня 2019 року задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 січня 2019 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до того ж суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат