Справа № 414/2383/18
Провадження № 22-ц/810/106/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, квітня місяця, 03-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу приватного підприємства «Агро Дар 2010» на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27 грудня 2018 року у цивільній справі (№ 414/2383/18 суддя І інстанції - Ковальов В.М.) за позовом Приватного підприємства «Агро Дар 2010» до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Владар» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі, зобов'язання вчинити дії щодо укладання додаткової угоди, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ПП «Агро Дар 2010» звернувся до Кремінського районного суду із позовом до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Владар» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі, зобов'язання вчинити дії щодо укладання додаткової угоди. З урахуванням уточнених позовних вимог просили суд визнати недійсним договір оренди землі від 02 квітня 2018 року укладений між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ПП «Владар»; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 06 квітня 2018 року, кадастровий номер: НОМЕР_1, укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ПП «Владар», зареєстрованого у Кремінській районній державній адміністрації Луганської області; визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 25 грудня 2010 року, укладений між орендарем ПП «Агро Дар 2010» та орендодавцем ОСОБА_1 строком на сім років; зобов'язати орендодавця ОСОБА_1 вчинити дії щодо укладення з ПП «Агро Дар 2010» додаткової угоди щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 25 грудня 2010 року. Вирішити питання по судовим витратам. Позов було прийнято до розгляду і рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПП «Агро Дар 2010» до ОСОБА_1, ПП «Владар» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі, зобов'язання вчинити дії щодо укладання додаткової угодивідмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю. Не погодившись з вказаним рішенням ПП «Агро Дар 2010» звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просять скасувати рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27 грудня 2018 року та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України без участі сторін по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог по справі суд першої інстанції встановив, що відповідно до договору оренди землі (а.с.16-17) ОСОБА_1, як власник землі, уклала 25 грудня 2010 року з «Агро Дар» договір оренди земельної ділянки, загальної площею 5,1955 га строком на сім років, тобто до 25 грудня 2017 року. У пунктах 8, 12 договору вказано, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 (одиниця виміру не вказана) до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.9) ОСОБА_1 та «Владар» 02 квітня 2018 року уклали договір оренди на вказану земельну ділянку строком на 10 років і він пройшов державну реєстрацію 06 квітня 2018 року. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відправлення ОСОБА_1 відповідних листів-повідомлень з проектом додаткової угоди та з урахуванням вищезазначених вимог закону він не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, тому у позові необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції - адже до них він дійшов із належним дотриманням норм процесуального та матеріального права, при оцінці доказів по справі вірно визначив їх належність та допустимість та дав оцінки усієї їх сукупності у їх взаємовідношенні, не допустивши при цьому таких порушень правил оцінки доказів, що давали б підстави для зміни чи скасування рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, адже кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не прийняв доказів позивача, зокрема поданих відповідно до заяви ПП «Агро Дар 2010» від 22.10.2018 року про долучення до матеріалів справи доказів, а саме додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 09.05.2018року, укладеної між ПП «Агро Дар 2010» та ОСОБА_1 строком на 15 років, оскільки в матеріалах справи відсутня заява ПП «Агро Дар 2010» від 22.10.2018 року. Крім того, до апеляційної скарги також не надано доказів звернення ПП «Агро Дар 2010» до суду першої інстанції із зазначеною заявою та долученням до такої заяви додаткової угоди від 09.05.2018року про поновлення терміну дії договору оренди землі від 25.12.2010 року. На момент датування додаткової угоди вже сплив термін протягом якого можливо було вирішити питання щодо поновлення терміну дії договору оренди землі. Судом першої інстанції було правильно визначено що правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Частинами 1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-14цс16 від 23.03.2016року для застосування частини першої ст.33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та свої рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновлення договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Також, у постанові Верховного Суду від 10.04.2018року у справі № 594/376/17-ц зазначено, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує своє обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; продовжує користуватися виділеною земельною ділянко; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. З урахуванням вищезазначеного можна дійти висновку про те, що предметом доказування щодо наявності переважного права на укладення договору оренди землі позивачу необхідно довести наступні факти: те, що він, як орендар, належно виконував свої обов'язки за договором; те, що він, як орендар, до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; те, що він до листа - повідомлення орендодавцю додав проект додаткової угоди; те, що орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення, те, що орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою, те, що орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновлені договору оренди. Між тим, як зазначено у мотивувальній частині ухвали Кремінського районного суду Луганської області від 29.11.2018 року від представника позивача 28.11.2018 року надійшло пояснення з додатковими доказами, яке було повернуто позивачу у відповідності до п.8.ч.3 ст.175 ЦПК України щодо вимог зазначення позивачем у позовній заяві переліку документів та інших доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, вказані вимоги позивачем виконані не були (а.с.120-121). Але зазначення того, що позивачем у якості доказу була надана додаткова угода про поновлення терміну дії договору оренди зазначена ухвала суду не містить.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що однією із вимог позовної заяви ПП «Агро Дар 2010» є зобов'язання орендодавця ОСОБА_1 вчинити дії щодо укладення з ПП «Агро Дар 2010» додаткової угоди щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 25 грудня 2010 року, яка обґрунтована позивачем тим, що ОСОБА_1, уклавши договір оренди з ПП «Владар» від 06 квітня 2018 року порушила переважне право ПП «Агро Дар 2010» на поновлення договору після його закінчення, а тому, при наявності додаткової угоди з яких саме міркувань позивач просив суд першої інстанції зобов'язати ОСОБА_1 укласти додаткову угоду, скаржником не зазначено. НЕ заслуговує на увагу і посилання у апеляційній скарзі на відмову суду першої інстанції прийняти як належний доказ додаткову угоду, адже позивач ПП «Агро Дар 2010» не виконав вимоги ухвали Кремінського районного суду Луганської області щодо витребування у ПП «Агро Дар 2010» та зобов'язання надати лист-повідомлення та проект додаткової угоди, а також докази належного виконання позивачем умов договору оренди від 25.12.2010 року та додатків до цього договору, які зазначені як невід'ємні частини договору. Посилаючись на відмову суду першої інстанції прийняти від нього докази, у тому числі і додаткову угоду про поновлення строку дії договору оренди, позивач на вимогу суду першої інстанції не надав витребувані судом докази, у тому числі і додаткову угоду та надіслав заяву до суду про розгляд справи за його відсутністю, тобто на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами позивача у справі. Крім того, апеляційний суд, як і суд першої інстанції звертає увагу на те, що дії орендаря, направлені на продовження дії договору оренди, повинні були розпочатися до спливу договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі - відповідно до п. п. 8, 12 договору оренди землі від 25.12.2010 року сторони домовились про те, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 (одиниця виміру не зазначена) до закінчення строку дії договору, повідомити письмово орендодавця про намір продовження його дії. Тобто, за умовами договору орендар, при наявності наміру продовжити строк дії договору та скористатись своїм переважним правом поновлення його на новий строк, повинен не пізніше ніж за 90 ( без зазначення одиниць виміру) до закінчення строку дії договору, повідомити орендодавця про такий намір. Таким чином, як було вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи позивач ПП «Агро Дар 2010» не повідомив орендодавця ОСОБА_1 про намір продовжити дію договору оренди землі від 25.12.2010 року ані за 90 (без зазначення одиниці виміру), відповідно до умов зазначеного договору, ані у строк відповідно до закону - не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, а тому за власних дій (бездіяльності) позивач не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі. Колегія суддів критично оцінює і доводи скаржника про те, що після закінчення строку договору оренди ПП «Агро Дар 2010» продовжував користатися наданою земельної ділянкою - адже в обґрунтовування зазначеного доводу позивачем належних та допустимих доказів суду першої інстанції надано не було, навіть на вимогу суду за клопотанням відповідачів. Як вбачається з відзивів представників відповідачів на позовну заяву, відповідач ОСОБА_1 цей факт спростовувала, аналогічне спростування зазначено представниками відповідачів і у відзиві на апеляційну скаргу з доданням копію договору оренди від 02 червня 2018року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Владар», невід'ємною частиною якого є акт прийома-передачі об'єкта оренди, відповідно до якого орендодавець ОСОБА_1 передала, а ПП «Владар» прийняв належну орендодавцю земельну ділянку загальною площею 5,1955 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Саме позивачем ПП «Агро Дар 2010» до позовної заяви надані копії інформаційних довідок про реєстрацію права оренди земельної ділянки та про реєстрацію права оренди земельної ділянки від 03 вересня 2018 року, орендодавець ОСОБА_1, орендар ПП «Владар», а, відповідно до вимог закону, передача предмета оренди земельної ділянки орендарю являється істотною умовою договору оренди. Крім того, як вбачається зі змісту довідки Михайлівської сільської ради від 25.03.2019року № 414/2383/18, долученої до матеріалів справи за клопотанням представника відповідачів, відповідно до ухвали Луганського апеляційного суду, постановленою у судовому засіданні, довідка від 18.10.2018року №292 біла оформлена Михайлівською сільською радою на підставі звернення директора ПП «Агро Дар 2010» ОСОБА_2 та видана останньому на його прохання. Джерелом інформації, яка наведена у довідці від 18.10.2018 року № 292 про те, що станом на 18.10.2018 року ПП «Агро Дар 2010» є користувачем земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1, є відповідні пояснення директора ПП «Агро Дар 2010» ОСОБА_2 та не перевірялась. Як вбачається з довідки Михайлівської сільської ради № 136 від 03.12.2018 року орендарем та користувачем земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 є ПП «Владар», згідно договору оренди землі від 02.04.2018року зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер витягу 120505939 від 13.04.2018 року. Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків про те, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та певною мірою зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів у справі, тоді як при оцінці доказів суд першої інстанції належним чином оцінив усі належні та допустимі докази у їх сукупності, ухвалив судове рішення з належним додержанням норм матеріального і процесуального права. Статтею 375 ЦПК є передбачено що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Агро Дар 2010» залишити без задоволення.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді