У Х В А Л А

28 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 370/1226/15-ц

Провадження: № 22-ц/824/15318/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Косенко А.В.,

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів

та за зустрічними позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла»

та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним,

в с т а н о в и в :

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20 000 грн. як майнову поруку згідно п. 1.5 договору «Про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за прострочення виконання майнового зобов`язання, що виникло з договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» від 17.12.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. зареєстрованим за № 1491.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 7 980 000 грн. внаслідок невиконання зобов`язання за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» від 17.12.2014 року та договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» від 05.05.2015 року, зареєстрованого за № 330.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 4 192 000 грн. інфляційних збитків та 370 189,39 грн. 3 % річних за час прострочення зобов`язання за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» від 17.12.2014 рок, зареєстрованого за № 1491.

В задоволенні зустрічного позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_6 скасовано, закрито провадження у цій частині. В решті рішення залишено без змін.

31 травня 2017 року постановою Верховного Суду України заяву ФОП ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2017 року задоволено частково. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

24 листопада 2017 року рішенням Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_6 грошові кошти 20 000 грн., як невиконання зобов`язань за договором поруки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_6 7 980 000 грн. невиконання зобов`язання за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» від 17.12.2014 року та договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» від 05.05.2015 року, зареєстрованого за № 330.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_6 4 192 000 грн. інфляційних збитків та 370 189,39 грн. 3 % річних за час прострочення зобов`язання за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміла» від 17.12.2014 рок, зареєстрованого за № 1491.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_6 по 1 841,61 грн. з кожного судових витрат.

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

25 квітня 2018 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року та касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київського області від 05 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київського області від 24 листопада 2017 року залишено без задоволення. Рішення Макарівського районного суду Київського області від 05 вересня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року, та рішення Апеляційного суду Київського області від 24 листопада 2017 року залишено без змін.

10.09.2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року до суду першої інстанції.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовані Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на відповідній території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів, що відбулися 2 жовтня 2018 року, днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року. Відповідне повідомлення голови новоутвореного суду опубліковано у газеті «Голос України» №185 (69/40).

Справа надійшла до Київського апеляційного суду 22 жовтня 2019 року.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у розгляді справи, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України) одночасно порушила питання про поновлення процесуального строку на оскарження, посилаючись на те, що її не було залучено до участі у справі, а про існування оскаржуваного рішення вона дізналась лише 27.09.2019 року з матеріалів кримінального провадження № 0000588 від 22.01.2018 року, виділеного з кримінального провадження № 0001017 від 23.02.2017 року.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження слід відмітити наступне.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності ч. 2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) рішення або ухвала, що оскаржуються; 5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); 6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; 7) клопотання особи, яка подала скаргу; 8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; 9) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуваним судовим рішенням фактично вирішено питання про її права, проте будь-якого обґрунтування щодо того, яке саме її право було порушене чи/або які її інтереси чи свободи зачіпаються, скаржницею у скарзі не наведено.

Окрім того, як убачається із матеріалів справи, 30 жовтня 2015 року ОСОБА_1 зверталася з апеляційною скаргою на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року про забезпечення позову. Ухвалою Апеляційного суду Київської області 22 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено.

Наведена обставина ставить під сумнів посилання скаржниці на те, що про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо лише у вересні 2019 року.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження та щодо відкриття такого провадження.

Згідно частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для подання апеляційної скарги в новій редакціїта зазначення додаткових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року залишити без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання скаржником копії даної ухвали.

Роз?яснити скаржнику, що у випадку неподання заяви про поновлення пропущеного процесуального строкуіз зазначенням додаткових підстав та не подання апеляційної скарги у новій редакції у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч. 4 ст. 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Т.О. Невідома