Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

секретаря Тузенко А.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача АТ «оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» Гончарук О.М. ,

представника відповідача ТОВ «Житомиргаз збуд» Ведіщева А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», ТОВ «Житомиргаз збуд» про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», ТОВ «Житомиргаз збуд» та з урахуванням уточненої позовної заяви просила:

- визнання незаконними дій АТ «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз збуд» щодо відключення 27.04.2018р. від мережі газопостачання квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз збуд» відновити газопостачання (розподіл природного газу) до квартири АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь моральну шкоду в сумі 10000,00грн;

- вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . З моменту придбання житла їй надавались послуги з газопостачання за вказаною адресою на підставі Типових договорів про надання населенню послуг з газопостачання. Враховуючи те, що позивач сплачувала виставлені відповідачем рахунки за поставлений газ, можна вважати, що між нею та відповідачем фактично укладено договір постачання газу, а відтак вона є споживачем послуг газопостачання. Як зазначає позивач, 27 квітня 2018 року близько 20 години вечора було виявлено факт самовільного проникнення невідомими особами на територію її домоволодіння, які здійснили механічне від`єднання газових мереж частини будинку від газорозподільної системи. Тобто, на час незаконного проникнення до приватного домоволодіння позивача працівниками відповідача було порушено право на недоторканість житла у відповідності до ст. 30 Конституції України. У зв`язку з неправомірними діями невідомих осіб донькою позивача було подано заяву до поліції про проведення розслідування за даним фактом. Було встановлено, що незаконні дії по відключенню її частини домоволодіння від газорозподільної системи були вчиненні за вказівкою відповідачів. На думку позивача, такі дії відповідачів є незаконними та такими, що грубо порушують її права. Попередження про відключення від газопостачання та повідомлення про припинення споживання газу ОСОБА_1 не отримувала, акт про припинення газопостачання позивачу не вручався. Механічне від`єднання газових мереж від газорозподільної системи, а не шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування відбулось з грубим порушенням.

Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» у відзиві на позовну заяву вказав, що АТ «Житомиргаз» відповідно до отриманої ліцензії з 01.07.2015р. надає послуги по розподілу природного газу та виступає як Оператор ГРМ. Відповідно до приписів ч.3 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ, а саме за дорученням постачальника, яким виступає ТОВ «Житомиргаз збуд» , АТ «Житомиргаз» здійснило припинення газопостачання до кв. АДРЕСА_1 . Факт припинення розподілу газу підтверджено актом №1021/18 від 26.04.2018р. Припинення газопостачання позивачу було пов`язано з наявною заборгованістю за спожитий природний газ.

ТОВ «Житомиргаз збуд» у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_2 . Газопостачання за даною адресою припинено споживачу у зв`язку з наявною заборгованістю, яка станом на 28.02.2018р. становила 5915,71 грн. Зважаючи на умисну несплату позивачем послуг спожитого природного газу, що підтверджується витягом фінансового стану споживача, враховуючи положення п.17 Правил, розділу VІІ Типового договору постачання природного газу, ТОВ «Житомиргаз збуд» правомірно звернувся до оператора ГРМ - відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» з дорученням про припинення постачання природного газу споживачу - позивачу, а АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» у відповідності до вимог глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ припинив газопостачання ОСОБА_1 . Вимога позивача по зобов`язанню ТОВ «Житомиргаз збуд» здійснити відновлення газопостачання є необґрунтованою, оскільки відновлення газопостачання здійснюється за письмовим зверненням споживача та після усунення порушень і відшкодування оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання. Посилаючись на те, що позивачем не доведено протиправність діяння ТОВ «Житомиргаз збуд», відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправними діяннями, нормами, які регулюють постачання природного газу, не передбачено відшкодування споживачу моральної та/або майнової шкоди саме постачальником природного газу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. заявила клопотання про відмову від позову в частині вимог до АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз збуд» про зобов`язання відновити газопостачання (розподіл природного газу) до квартири АДРЕСА_1 . В решті позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що газопостачання до квартири вже відновлено.

Представники відповідачів проти позову заперечили.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04.10.2019р. прийнято відмову представника позивача від позову в частині вимог до відповідачів про зобов"язання вчинити певні дії та провадження у справі в цій частині закрито.

Суд, заслухавши обґрунтування учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Відповідно до Постанови від 28.05.2015 № 1646 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «Житомиргаз збут» (далі - постанова від 28.05.2015 № 1646), Товариству з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Житомир та Житомирської області (крім м. Коростишів та Коростишівського району), села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни та Морозівка Погребищанського району Вінницької області.

Постановою Кабінету Міністрів Україні від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) ТОВ «Житомиргаз збут» визначено постачальником природного газу на території ліцензованої діяльності, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №527 від 21.04.2017 прийнято рішення про видачу ТОВ «Житомиргаз збут» безстрокової ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

Порядок постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору постачання природного газу(далі -договір), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2500 (далі - Типовий Договір), відповідно до вимог Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2494, Правилам постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2496 (далі -Правила).

Відповідно до п.1.3 Постанови від 28.05.2015 №1646 цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).

Згідно з Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Правила) від 30.09.2015р. №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст.633,634,641,642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб - сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до позовної заяви 27 квітня 2018 року близько 20:00 позивачем було виявлено факт самовільного проникнення невідомими особами на територію її домоволодіння, які здійснили механічне від`єднання газових мереж частини будинку від газорозподільної системи. Факт припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджено актом №1021/18 від 26.04.2018р. (а.с.47).

Вважаючи дії відповідачів незаконними та такими, що грубо порушують права ОСОБА_1 остання звернулась з позовом до суду.

Розглядаючи питання щодо задоволення позову в частині визнання незаконними дій відповідачів по відключенню квартири АДРЕСА_1 від мережі газопостачання, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 17 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила), якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення.

Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. При необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення), копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника.

Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРС), Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу";

5) неповернення Оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необгрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);

11) в інших випадках, передбачених законодавством.

У разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 -6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу).

Пункт 5 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС, передбачає, що припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи.

Отже, механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи здійснюється у випадках, чітко визначених Кодексом ГРС, а саме: при несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу.

Матерілами справи та поясненнями сторін в судовому засіданні встановлено, що підставою для відключення позивача від мереж газопостачання стала заборгованість за спожитий природний газ в сумі 5915,71 грн. (а.с.91-92).

Всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства, суду не надано доказів направлення споживачу відповідного письмового повідомлення (з відміткою про вручення) про припинення газопостачання не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання, із зазначенням в повідомленні підстави та дати припинення газопостачання (розподілу природного газу).

Не подано таких доказів і Житомирською дирекцією АТ Акціонерного товариства «Укрпошта» на вимогу суду.

Не встановлено судом жодних підстав саме механічного від`єднання квартири АДРЕСА_1 від газорозподільної системи.

В судовому засіданні представник АТ "Житомиргаз" визнала порушення працівниками АТ "Житомиргаз" механічного від"єднання споживача від газорозподільної системи.

Водночас акт від 26.04.2018р. №1021/18 про припинення газопостачання (а.с.47) свідчить, що від"єднання квартири АДРЕСА_1 від системи газопостачання відбулося 26.04.2018р., а не 27.04.2018р., як стверджує позивач.

Доказів того, що припинення газопостачання відбулось 27.04.2018р. суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», ТОВ «Житомиргаз збуд» по відключенню 26.04.2018р. квартири АДРЕСА_1 від мережі газопостачання.

Щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено положеннями частини першої статті 1167 ЦК України, за змістом яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою яка її завдала.

Відповідно до положень ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та всебічно встановлених обставин, судом враховується, що внаслідок протиправних дій відповідачів позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у неможливості жити повноцінним життям (приготування їжі, дотримання особистої гігієни).

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідачів моральної шкоди, позивач посилається, зокрема, на те, що її донька перехворіла запаленням легенів, що призвело до значних витрат на придбання ліків. Позивач посилається також на те, що перенесла психологічний стрес, почала страждати безсонням, відчувала постійну нервову напругу. Усунення негативних наслідків з відновлення здоров`я позивача, остання зможе за допомогою повноцінного відпочинку у санаторії «Дениші», середня вартість відпочинку в якому складає 10000,00 грн., що складає грошовий вираз завданої їй моральної шкоди. Натомість, матеріли справи не містять жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують факт хвороби доньки позивача, зокрема, виписки з лікарні про хворобу останньої, призначення лікаря, виписка з епікризу, чеки на придбання ліків за призначенням лікаря.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння їй сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, які позивач поніс та планує понести в зв"язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, в даній справі норми ст.1167 ЦПК України не поширюються на спірні правовідносини, оскільки приписи зазначеної норми регулюють позадоговірні відносини. Тобто, однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. Таке зобов`язання виникає у тому випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Однак, правовідносини між позивачем та відповідачами є договірними щодо постачання природного газу до будинку ОСОБА_1 як споживача природного газу.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормами, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, а саме: Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496, які набрали чинності 27.11.2015р.; Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р.; Законом України «Про ринок природного газу»; Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2500, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1386/27381 і Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р.№2498, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1384/27289, не передбачено відшкодування споживачу моральної та/або майнової шкоди суб`єктами господарювання, якими у даному випадку є відповідачі.

Отже, відсутні підстави для покладення на відповідачів солідарної відповідальності за заподіяну позивачу моральну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 352,40 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Приписами ч.2 чт.6 Закону України «Про судовий збір» визначено, зокрема, що у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

З огляду на те, що при звернені до суду з позовною заявою після усунення її недоліків, позивачем було збільшено позовні вимоги та не сплачено суму судового збору за вимогу про стягнення з відповідачів у солідарному порядку на її користь моральної шкоди в сумі 10000,00грн., суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 в рахунок державного бюджету 768,40 грн. судового збору.

З приводу вимоги про відшкодування з відповідачів у солідарному порядку на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне вказати наступне.

До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч.2 ст.137 ЦПК України визначено, зокрема, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як визначено ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З огляду на те, що позивачем не подано доказів здійснених витрат, пов"язаних з правничою допомогою, вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів у солідарному порядку на її користь витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 280 - 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», ТОВ «Житомиргаз збуд» по відключенню 26.04.2018р. квартири АДРЕСА_1 від мережі газопостачання.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з АТ «оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» на користь ОСОБА_1 352,40грн. сплаченого позивачем судового збору.

Стягнути з ТОВ «Житомиргаз збуд» на користь ОСОБА_1 352,40грн. сплаченого позивачем судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в рахунок державного бюджету 768,40грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя В. П. Маслак