Справа № 603/921/18
Провадження №2/603/125/2019
УХВАЛА

"12" квітня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г. ,

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов»язаних з утриманням,

в с т а н о в и в:

Харківський національний університет Повітряних Сил імені ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов»язаних з утриманням, посилаючись на те, що відповідач проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних сил (далі Університет) з 26.08.2015 року по 15.05.2018 року на посаді курсанта. 15.05.2018 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем, достроково розірвано, а відповідача виключено із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 14.5.2018 року №121. Позивачем розраховано фактичні витрати, пов»язані з утриманням відповідача з дня його зарахування до Університету по день виключення зі списків особового складу в розмірі 347 517, 13 грн. Відповідач зобовязався відшкодувати витрати на утримання в університеті під час навчання частинами, про що свідчить його особистий підпис на загальному розрахунку №417 від 15.05.2018 року, проте взяті зобов»язані не виконує, у звязку з чим Університет просить стягнути з відповідача на їхню користь кошти в розмірі 347 517, 13 грн. на відшкодування витрат, повязаних з його утриманням, та судовий збір.

Представник позивача у судове засідання не зявився, проте звернулися до суду з письмовою заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити, з приводу винесення заочного рішення суду не заперечили.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча судом вжито заходів щодо його належного повідомлення про дату, час і місце судового розгляду.

Як убачається з матеріалів позову, ОСОБА_2 проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних сил (далі Університет) з 26.08.2015 року по 15.05.2018 року на посаді курсанта.

Згідно з контрактом відповідач узяв на себе зобов'язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу до закінчення цього закладу.

15.05.2018 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем, достроково розірвано, відповідач виключений із списків особового складу Університету.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу», зокрема на ч.10 ст. 25 Закону, просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 витрати, пов'язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 347 517, 13 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоровя і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, повязаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За змістом частини 10 статті 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини пятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Як убачається з Постанови ОСОБА_3 Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа №810/2610/16), спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб»єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов»язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних виплат, пов»язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

ОСОБА_3 Верховного Суду у своїй Постанові від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 вважала за необхідне утвердити правову визначеність щодо порядку розгляду вказаної категорії справ саме за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, то провадження у справі підлягає закриттю.

Розяснити позивачу, що у відповідності до п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 256 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання закрити.

Розяснити позивачу про подальше його звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Ю.Г. Гудкова

Суддя ОСОБА_4