Головуючий у 1-й інстанції Шиян В.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Попової С.А.,

суддів Гаврилової Г.Л., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 березня 2019 року, ухвалену в складі судді Шиян В.В.,

по справі за заявою ОСОБА_2

про внесення змін до актових записів,

заінтересована особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в якій просила зобов'язати Лівобережний районний у м.Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області внести зміни: до Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження № 8 від 22.12.2010 року та вказати ОСОБА_4 як ОСОБА_4; до Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію смерті № 8 від 25.01.2014 року та вказати ОСОБА_4 як ОСОБА_4; до Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу № 4 від 02.07.2012 року та вказати ОСОБА_4 як ОСОБА_4

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 березня 2019 року заяву ОСОБА_2 про внесення змін до актових записів повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального і процессуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_2 і її представника - ОСОБА_3, які підтримали доводи скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату, час і місце судового засідання представника заінтересованої особи - Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, від якого надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність, дослідивши письмові матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України і дійшов виснову, що заява щодо встановлення фактів неправильності в актовому записі циільного стану не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд при цьому врахував суб'єктний склад учасників справи, де у якості заінтересованої особи залучено суб'єкта владних повноважень - Лівобережний районний у м. Маріуполі відділ ДРАЦС, спори з яким з приводу оскарження його рішень відносяться до компетенції адміністративних судів.

З такими висновками суду не можна не погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено ч. 1 ст. 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністрества юстиції України № 96/5 12.01.2011р. (далі - Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 1.14, 1.16, 1.17 внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України. Відомості про внесення змін до актового запису цивільного стану, їх поновлення та анулювання вносяться до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. До заяви обов'язково додаються свідоцтва, у яких зазначені неправильні, неповні відомості чи відомості, які підлягають зміні, свідоцтво, що підлягає анулюванню, копії документів (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису цивільного стану, свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та інших документів, необхідних для розгляду заяви та вирішення питання по суті, засвідчені в установленому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

В розумінні терміну «суб'єкт владних повноважень», в контексті ч. 1 ст. 19 КАС України, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 583/2715/16-ц (провадження № 14-174цс18) від 13 червня 2018 року зазначала, що система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

У порушеній ОСОБА_2 справі внесення змін до актових записів має публічно-правовий характер, що належить до адміністративної юрисдикції, оскільки предметом спору є дії щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану, внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не наявність в особи особистого немайнового права.

В апеляційній скарзі представник заявника посилається на те, що учасники справи не викликались у судове засідання, через що були позбавлені можливості аргументувати заяву.

Проте, заявлені доводи не ґрунтуються на вимогах закону і з ними законодавець не пов'язує підстави для скасування процесуального рішення про відмову у відкритті провадження, повернення заяви.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно із положеннями процесуального закону прийняття такого рішення не передбачено в судовому засіданні з викликом сторін, це початкова стадія, на якій суддя одноособово вирішує питання про прийнятність справи і віднесення її до юрисдикції цього суду.

Тож, присутність учасників судового розгляду на стадії вирішення судом питання про відкриття провадження не передбачена законом.

Ухвалення рішення про повернення заяви з посиланням на положення п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, що унормовує випадки для відмови у відкриття провадження, не змінює правильність висновку суду щодо того, що заява ОСОБА_2 про внесення змін до актових записів не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Для заявника в даному випадку існують інші способи захисту з дотриманням передбаченої законом юрисдикційності (на кшталт встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту родинних відносин, або оскарження дій, бездіяльності, рішень органу реєстрації актів цивільного стану в порядку адміністративного судочинства), на що слушно спрямував увагу заявника суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Із урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв'язку з чим в порядку ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін. Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді: Г.Л.Гаврилова

Т.Б.Ткаченко