Ухвала

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 212/1055/18-ц

провадження № 61-2386 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М., від 11 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4. про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Позовна заява мотивована тим, що вона є пенсіонеркою, має статус дитини війни та отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 2 856 грн 22 коп. довічно. Від шлюбу з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, вона має двох синів: ОСОБА_5. та ОСОБА_7., які проживають окремо. Син ОСОБА_5 надає матеріальну допомогу на її утримання, а син ОСОБА_7 такої допомоги не надає. Вона є самотньою, людиною похилого віку, єдиним доходом у неї є пенсія, інших джерел доходу вона немає. Вказаних коштів їй не вистачає, оскільки значну їх частину вона витрачає на лікування та придбання ліків, так як має онкологічне захворювання. Відповідач ОСОБА_7. працездатний, проживає окремо від неї, не піклується про неї, не допомагає, аліментних зобов'язань немає.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_4. аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Пустовіта О. Г. від 21 серпня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7. на користь матері - ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка є пенсіонеркою, непрацездатною, має онкологічне захворювання, потребує лікування, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином, не надає, хоча є працездатним, офіційно працевлаштований і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_7. задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачка хоча і є непрацездатною, проте отримує пенсію у розмірі, що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому не потребує необхідності отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, рішення районного суду залишити в силі.

Крім того, у поданому у березні 2019 року клопотанні, ОСОБА_3 просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду та відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 759/1315/17-ц, провадження № 61-10396св18.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2019 року поновлено ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У лютому 2019 року справа надійшла на Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4. про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що апеляційний суд не враховував її доводів про те, що вона є пенсіонеркою та отримую пенсію, яка хоча і більша, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, проте їй цих коштів не вистачає, оскільки значну їх частину вона витрачає на лікування та придбання ліків, так як має онкологічне захворювання. Вона є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, яку її син - ОСОБА_4. не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований.

Відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_3 (а. с. 5.).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 - чоловік позивачки (а. с. 4).

Згідно з пенсійного посвідчення, виданого 07 червня 2016 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_3 є пенсіонеркою та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника (а. с. 8).

Відповідно до довідки від 13 лютого 2017 року № 168 Покровського відділу обслуговування громадян у м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в Покровському відділі з питань призначення та перерахунків пенсій № 11, як пенсіонерка, отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 2 856 грн 22 коп. з 01 жовтня 2017 року та довічно.

Згідно з довідкою публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» від 23 квітня 2018 року № 913 ОСОБА_4. працює фахівцем в апараті управління комбінату, його середній заробіток складає за період з лютого 2017 року по лютий 2018 року - 5 664 грн 32 коп. (а. с. 35).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4. має неповнолітнього сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 51).

Згідно з довідкою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» ОСОБА_4 станом на 08 травня 2018 року має заборгованість перед банком у розмірі 14 824 грн 90 коп. (а. с. 56).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 759/1315/17-ц, провадження № 61-10396св18, колегія суддів погодилася із судовими рішеннями, якими відмовлено у позові матері до повнолітнього сина про стягнення аліментів на її утримання, мотивувавши це тим, що позивачка отримує пенсію за віком у розмірі, більшому від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносин, виходячи із такого.

Правовідносини, пов'язані з обов'язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України). Зазначені норми права не передбачають врахування прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення аліментів.

Натомість, така умова є обов'язковою у правовідносинах за позовом одного із подружжя до іншого на утримання, що врегульовані Главою 9 Розділу ІІ СК України.

Зокрема, у частині першій, четвертій статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 13 квітня 2016 року № 6-3066 цс 15 та від 16 серпня 2017 року № 6-1111 цс 17.

Отже, у справі, яка є предметом касаційного перегляду, отримання позивачкою пенсії, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, не є безумовною підставою для відмови у позові, а повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу в матеріальній допомозі.

Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення положень СК України між судовими колегіями різних судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення цих правових питань з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики, що підлягає вирішенню Об'єднаною палатою Касаційного цивільного суду.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передачі справи на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про передачу справи на розгляд до ВеликоїПалати Верховного Суду відмовити.

Передати на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386св19, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк