ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

30 жовтня 2019 року м. Чернівці

Справа № 725/4972/19

провадження № 22-ц/822/1001/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Литвинюк І.М., Половінікіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Управління державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень про виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту,

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обгрунтування позову посилалась на те, що згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 29 березня 2011 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.201 КК України із конфіскацією предметів контрабанди. Речовий доказ у вигляді автомобіля марки «Volkswagen-VW» номер кузова НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у власника - конфісковано в дохід держави після набрання вироком законної сили.

ОСОБА_2 придбала вказаний автомобіль у квітні 2006 році у ОСОБА_3 , та здійснила його переобладнання. Вважає, що вона є добросовісним набувачем вищевказаного автомобіля.

З вказаних підстав просила виключити з акту опису й арешту майна автомобіль марки Volkswagen Transport номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2461см.куб., рік випуску 2001, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та зняти арешт з вказаного автомобіля.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2019 відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт посилається, що при винесенні вказаної ухвали суд першої інстанції порушив правила предметної юрисдикції.

Зазначає, що позивач не є учасником кримінального провадження в рамках якого такий арешт був накладений, а тому позов підлягає розгляду за правилами встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, тобто в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вказаний спір повинен розглядатися в порядку кримінального провадження.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах процесуального права.

У статті 124 Конституції України здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно з вимогами статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим, частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Порядок скасування арешту майна, накладеного в порядку кримінального судочинства, визначено у статті 174 КПК України, відповідно до положень якої підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З матеріалів справи вбачається, що згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 29 березня 2011 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.201 КК України із конфіскацією предметів контрабанди. Речовий доказ у вигляді автомобіля марки «Volkswagen-VW» номер кузова НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у власника, конфісковано в дохід держави після набрання вироком законної сили.

Таким чином, у разі якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише в порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України та є ефективним. Разом з тим чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 504/1306/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань апелянта в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц (провадження №14-49цс18), то у вказаній позивачем справі було відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо особи за відсутністю в її діях складу злочину, а кримінальну справу, порушену за фактом, закрито з цієї ж підстави. В даному випадку справа, в межах якої накладено арешт на спірний автомобіль, який знаходиться на зберіганні у власника - конфісковано в дохід держави, вироком суду.

Іншими доводами апеляційної скарги апелянт фактично обґрунтовує своє звернення до суду з позовом про скасування арешту з майна у порядку цивільного судочинства, а також підстави такого звернення. Невикористання апелянтом у повному обсязі процесуальних прав в рамках кримінального провадження, зокрема, права на апеляційне оскарження ухвал, постановлених у рамках кримінального провадження, які стосуються розгляду скарг позивача, не є підставою для розгляду питання про скасування арешту та заборони на відчуження майна в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2019 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді І.М. Литвинюк

Н.Ю. Половінкіна