Номер провадження: 22-ц/813/5843/19
Номер справи місцевого суду: 496/4951/18
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.05.2011 року у розмірі 23672 грн. 09 коп. та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого за рішенням банку їй було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок у розмірі 3100 грн. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Проте, відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 15.11.2018 року перед банком виникла заборгованість у розмірі 23672 грн. 09 коп., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду.

Заочним рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк та ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини не явки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи апеляційному суду у встановленому порядку не подали.

Судова колегія звертає увагу, що справа розглядається в судах з листопада 2018 року, в апеляційному суді - з травня 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч.3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що:

- позивачем не надано будь-яких відомостей щодо тіла кредиту, відповідно до розміру якого здійснюється нарахування відсотків за користування кредитом та пені у разі порушення зобов`язань;

- у позовній заяві не наведений момент сплати відповідачкою тіла кредиту, що не дає суду можливості здійснити перевірку правильності нарахування відсотків, пені, штрафу - сум, які є похідними від дати прострочення платежу, а тому є незрозумілим виходячи з чого нараховані відсотки у розмірі 3078 грн. 02 коп. та пеня - 18990 грн. 64 коп., а також заборгованість по судовим штрафам 1603 грн. 43 коп., із вимогами про стягнення яких позивач звернувся до суду.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може.

Судом встановлено, що:

- 27.05.2011 року відповідачка підписала анкету-заяву, яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін;

- згідно представленого позивачем розрахунку, заборгованість за кредитним договором від 27.05.2019 року станом на 15.11.2018 року складає 23672 грн. 09 коп., з яких: відсотки за користування кредитом - 3078 грн. 02 коп., пеня - 18990 грн. 64 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1103 грн. 43 коп. (а. с. 5-8).

Судова колегія виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»),

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Під час розгляду справи в районному суді відповідач будучи двічі належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, про причини не явки суду не повідомила, заперечень проти заявленого позову не надала.

Справа за заявленим позивачем розміром стягнення 23 672 грн. 09 коп. відноситься до малозначних, що у відповідності до ст. 369 ЦПК України надає підстави апеляційному суду розглядати справу без виклику сторін.

Проте з метою повного з`ясування обставин справи апеляційним судом в судове засідання були викликані сторони для дачі пояснень, які будучи належним чином повідомленими в судове засідання до апеляційного суду не з`явилися, скориставшись таким чином на власний розсуд своїми процесуальними правами.

Оскільки відповідач не надала відзиву на позов та на апеляційну скаргу, що підписуючи 27.05.2011 року анкету-заяву вона не була ознайомлена з Пам`яткою клієнта, Умовами, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були викладені на сайті ПАТ КБ Приватбанк» і не ставила під сумнів, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи на час підписання нею анкети-заяви від 27.05.2011 року відповідають Умовам і Правилам надання банківських послуг та Тарифам Банку, в редакції, що додана до позовної заяви, у суду апеляційної інстанції за наведених обставин немає підстав для застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 в частині нарахованих банком процентів та пені, які заявлені до стягнення.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було видано карти № НОМЕР_1 строком дії - 01/15 та № НОМЕР_2 7660 строком дії 04/17.

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги, що згідно з умовами та правила надання банківських послуг АТ «Приватбанк» строк дії карти спливає в останній день місяця та року, які зазначені на самій картці, строк дії карти № НОМЕР_3 - 04 НОМЕР_4 сплив 30.04.2017 року (останній день квітня 2017 року).

Враховуючи наведене, станом на вказану дату нарахована Банком сумарна заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 27.05.2011 року до 30.04.2017 року включно склали згідно з розрахунком доданим до позовної заяви - 3 147 грн. 48 коп.

Як вже зазначалося Банком заявлено до стягнення заборгованість за процентами у розмірі 3078,02 грн., що не перевищує заборгованість за процентами відповідно до представленого розрахунку у розмірі 3 147 грн. 48 коп. При цьому нарахування процентів Банком здійснені до 30.04.2017 року.

Що стосується пені, то станом на 30.04.2017 року сумарна пеня за кредитним договором становить 1 895 грн. 23 коп. (1045,23 + 850), в той час, як позивачем заявлено до стягнення пеню станом на 15.11.2018 року у розмірі 18 990 ,64 грн.

Отже пеня нарахована після 30.04.2017 року і до 15.11.2018 року, яка становить 17095 грн. 41 коп. стягненню не підлягає, оскільки строк кредитування сплив 30.04.2017 року по закінченню строку дії картки.

Судова колегія звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачену договором пеню за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦКУкраїни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді зобов`язанння боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Отже, зміст наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 5017/1987/2012).

Однак у разі, якщо у договорі не встановлений розмір процентів, що мають стягуватися після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, то застосуванню підлягає розмір процентів передбачений ч.2 ст. 625 ЦК України - 3% річних, що в будь-якому випадку передбачає обгрунтування позивачем заявлених позовних вимог з посиланням на дану норму.

Проте позивач, як вбачається зі змісту заявленого ним позову вимоги про стягнення процентів після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, не обгрунтовував нормою, що міститься у ч.2 ст. 625 ЦК України, посилаючись виключно на норми, що регулюють зобов`язання за кредитним договором, яким не передбачений розмір процентів після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.

Тобто у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року визначальним є висновок про те, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що є підставою для відхилення аргументів позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Тому позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, яка нарахована згідно з Умовами, Правилами та Тарифами Банку після строку кредитування не можуть бути задоволені, з огляду на необгрунтування позивачем заявлених ним вимог посиланням на ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та забезпечує в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача.

Наведеного суд першої інстанції не врахував та відмовив у позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 посилаючись на неможливість здійснити перевірку правильності нарахування відсотків, пені, штрафу у зв`язку з незрозумілістю розрахунку відсотків та пені.

Між тим, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що розрахунок складається з 2-х часток - за період з 27.05.2011 року до 31.05.2015 року та за період з 01.06.2017 року до 15.11.2018 року.

Вхідний залишок заборгованості станом на 01.06.2017 року складав 3094,74 грн. за кредитом та 87,60 грн.за відсотками, а всього 3182,34 грн.

У розрахунку з 01.06.2017 року до 15.11.2018 року заборгованість розрахована з накопичувальним залишком і є сумарною за всіма платежами.

Так, до вхідного загального залишку заборгованості за тілом кредиту та за процентами за користування кредитними коштами - 3 182,34 грн. додано станом сумарно на 15.11.2018 року процентів - 3 147,48 грн. та пені 18 990,64 грн., що становить всього 25320,46 грн. Всього за цей період відповідачем сплачено 4869,8 грн. Тому залишок становить 20 450 грн.66 коп.

Як вже зазначалося у вхідний залишок позивачем включено і тіло кредиту і проценти і в подальшому у розрахунку з 01.06.2017 року до 15.11.2018 року ця сума не розмежована, а проводилася банком, як накопичувальний залишок, куди крім тіла кредиту увійши також нарахування за процентами і пенею.

Тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути проценти в сумі 3 078 грн. 02 коп. та пеню в сумі 1895,23 грн.

Оскільки розмір пені не перевищує в такому випадку розмір процентів, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для застосування положень ч.3 с.551 ЦК України і зменшувати заявлений до стягнення розмір пені 1895,23 грн.до рівня заявленого розміру стягнення процентів - 3078,02 грн.

Отже, загальна сума стягнення процентів та пені становить 4 973 грн. 25 коп. (3078, 02+ 1 895 грн. 23 коп.)

При таких обставинах рішення районного суду не може залишатися в силі, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову - в сумі розрахованої апеляційним судом. В решті заявлених вимог слід відмовити з підстав викладених у цій постанові апеляційного суду.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається, банк при поданні позову до суду сплатив судовий збір 1762 грн., а за подання апеляційної скарги - 2643 грн., а всього 4 405 грн.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що апеляційним судом з заявлених вимог 23 672,09 грн. задоволено вимог 4 973,25 грн., що становить 21%, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, тобто 21 % від сплаченого судового збору взагалі 4 405 грн., що становить 925 грн. 05 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни - задовольнити частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.05.2011 року у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3 078 грн.02 коп. та пені у розмірі 1 895 грн. 23 коп., а всього стягнути заборгованість в сумі 4 973 грн. 25 коп.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати за подачу Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» позовної заяви та апеляційної скарги до суду у загальному розмірі 925 грн. 05 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2019 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін