Справа №1412/2939/12 Головуючий суду першої інстанції - Павлова Ж.П.
Провадження №22-ц/812/1788/19 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі державного виконавця - Щербатюка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2019 року, постановлену о 15 год. 00 хв. під головуванням судді Павлової Ж.П. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутенко А.В.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутенко А.В. (далі - Заводський ВДВС м.Миколаїв), які полягали у відкритті 23 жовтня 2018 року виконавчого провадження №57415051.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказував, що 17 січня 2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва видано виконавчий лист №2/487/41/13 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 14 травня 2007 року №NKKLG204040037.

23 жовтня 2018 року державним виконавцем Заводського ВДВС Бутенко А.В. з порушенням вимог ст.ст.12, 16, 18 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №5741505.

Заявник вказував, що порушення полягали у прийнятті до виконання виконавчого листа з порушенням трирічного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та від особи, яка не мала належних повноважень, наданих їй керівником АТ КБ «Приватбанк»П.Крумханзлом, яке 21 травня 2018 року змінило тип банку та найменування.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив задовольнити його скаргу.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Обґрунтовуючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги, викладені боржником у його скарзі, є безпідставними.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 24 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 04 листопада 2014 року, з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №NKKLG204040037 від 14 травня 2007 року, яка утворилася станом на 03 березня 2012 року, у сумі 6060,21 доларів США, що еквівалентно 48 409 грн., кредиту, в сумі 2347,03 доларів США, що еквівалентно 18 748 грн., відсотків, у сумі 390,40 доларів США, що еквівалентно 3119 грн., комісії та у сумі 9757 грн. пені, а також судові витрати в сумі 800,33 грн. (а.с.69-70, 138-144).

17 січня 2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказаної заборгованості.

27 лютого 2014 року постановою державного виконавця Заводського ВДВС Годун Г.М. на підставі зазначеного виконавчого листа та поданої 25 лютого 2014 року стягувачем заяви відкрито виконавче провадження №42252892 (а.с.152).

20 грудня 2017 року вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення).

Стягувач повторно звернувся до виконавчої служби з заявою про примусове виконання вищезазначеного виконавчого листа у жовтні 2018 року.

На підставі вказаної заяви та виконавчого листа 23 жовтня 2018 року державним виконавцем Заводського ВДВС Бутенко А.В. відкрито виконавче провадження №57415051 про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк», яке згідно з умовами його статуту 21 травня 2018 року змінило тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та найменування і є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.168, 170-171).

За змістом частин 1, 2, 4 та 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції станом на день виникнення правовідносин, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення його до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до частин 3, 4 статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 248 ЦК України регламентує, що представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Тобто, зміна керівника юридичної особи не є підставою для припинення довіреності, виданої попереднім керівником, крім її скасування, що передбачено ст.249 ЦК України.

Даних про скасування довіреності співробітника АТ КБ «Приватбанк», який подавав заяву про пред`явлення виконавчого листа до виконання та сам виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, матеріали справи не містять.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 є правильним.

Матеріали справи свідчать, що стягувач не порушував строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки він переривався. Заявником не було надано відомостей, що представник Банку діяв при пред`явленні виконавчого листа до виконання на підставі довіреності, яка була скасована чи припинена.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки викладений у ній висновок суду щодо безпідставності скарги ОСОБА_1 є законним.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді: С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2019 року.