Справа № 344/838/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/158/19
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Максюти І.О., Томин О.О.

секретаря Турів О.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2016 року, в складі судді Польської М.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитом в розмірі 47548,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1124041,97 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що згідно кредитного договору № 237К від 08.08.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 - банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000 доларів США з кінцевим строком повернення до 06.08.2012 року.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань за вказаним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №237К від 08.08.2007 року.

Відповідачі належним чином не виконували умови договору, у зв»язку з чим станом на 14.01.2016 року заборгованість по кредиту становила 47548,31 доларів США, а саме: 10817,05 доларів США заборгованість за кредитом; 15360,76 доларів США заборгованість по процентам, 19096,22 доларів США пеня, 10,58 доларів США штраф (фіксована частина), 2263,70 доларів США штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Позивач, посилаючись на те, що відповідачі у добровільному порядку не погашають заборгованість, просив стягнути суму боргу з відповідачів у солідарному порядку.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 237К від 08.08.2007 року в сумі 47548,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1124041,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 8430,32 грн з кожного.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2018 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення від 20 квітня 2016 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказав що суд не з'ясував фактичні обставини справи не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Апелянт просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк у повному обсязі.

ОСОБА_1 не погоджується із розрахунком заборгованості за кредитним договором проведеним станом на 14 січня 2016 року, вважає, що з долученого банком розрахунку не можливо зробити об'єктивний висновок про розмір заборгованості.

Щодо нарахування та стягнення процентів від суми кредиту після спливу строку кредитування, відповідно до умов договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 06.08.2012 року, відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Апелянт вважає, що позивач звернувся до суду з позовом 25 січня 2016 року, тобто після спливу позовної давності на частину заборгованості по тілу кредиту та відсотках, а саме за заборгованістю яка була повернута до 24.01.2011 року, тому вважає, що строк позовної давності позивачем пропущений.

Щодо стягнення боргу по пені та штрафі у валюті кредиту, посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 року у справі №3-29гс15, що пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Апелянт посилаючись на те, що наданий банком розрахунок є документально необгрунтований - просив призначити по справі судово-економічну експертизу.

У судовому засіданні апеляційного суду представники апелянта ОСОБА_1 -ОСОБА_5, ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість висновків суду обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засілднання не з»явилася, про вас та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5, представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконував умови договору, та станом на 14.01.2016 року заборгованість по кредиту становить 47548,31 грн., а саме: 10817,05 доларів США заборгованість за кредитом; 15360,76 доларів США заборгованість по процентам, 19096,22 доларів США пеня, 10,58 доларів США штраф (фіксована частина), 2263,70 доларів США штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Зазначена обставина нічим не спростована.

Однак з таким висновком не можна погодитись.

Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 237К, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 15000 доларів США на термін до 06.08.2012 року на придбання автомобіля.

Позичальник зобов»язався здійснювати погашення кредиту згідно графіка погашення кредиту, визначеного у Додатку №1 до договору, за користування кредитом позичальник сплачує 16 % річних, при порушенні зобов»язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Сплата відсотків за користування кредитом здійснюється 05 числа кожного поточного місяця.

В забезпечення виконання кредитних зобов»язань за вказаним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №237К від 08.08.2007 року відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов»язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Як у кредитному договорі (п.6.8) так і договорі поруки (п.12) сторони дійшли згоди що строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків, , неустойки - пені, штрафів встановлюється тривалістю 5 років.

Судом встановлено, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов»язання по погашенню кредиту, вносив платежі з порушенням графіку погашення кредиту, останній платіж ОСОБА_1 вніс 09 лютого 2009 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором представленим позивачем вбачається, що станом на 14.01.2016 року заборгованість по кредиту становить 47548,31 грн., з яких 10817,05 доларів США заборгованість за кредитом; 15360,76 доларів США заборгованість по процентах, 19096,22 доларів США пеня, 10,58 доларів США штраф (фіксована частина), 2263,70 доларів США штраф (процентна складова).

Факт неналежного виконання зобов»язань за кредитним договором відповідачем та його представниками не спростовано.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд, з посиланням на ст.ст. 526, 530, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України, правильно виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору, у них виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.

Разом з тим, суд ухвалив заочне рішення, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи повідомлялися за адресою зазначеною в кредитному договорі та договорі поруки, однак судові повістки повернуто на адресу суду без вручення за закінченням терміну зберігання.

Як у заяві про перегляд заочного рішення так і в апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 просив застосувати позовну давність до вимог, щодо яких сплив строк позовної давності .

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Разом з тим, як зазаначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 200/11343/14-ц, створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Оскільки суд першої інстанції, не повідомив належно відповідачів про час і місце розгляду справи та ухвалив у ній заочне рішення, відмовив у задоволенні заяви про перегляд такого рішення то відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд вказав, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору повернення кредитних коштів і процентів за користування ними визначено періодичними щомісячними платежами, відповідно до Графіку погашення кредиту відсотків і винагороди (Додаток №1 до договору).

Відповідно до положень ч.1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, оскільки повернення кредитних коштів і процентів за користування ними визначено періодичними щомісячними платежами, то обчислення позовної давності згідно зі ст. 261 ЦК України, здійснюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, отже, сума непогашеної кредитної заборгованості підлягає стягненню у межах строку позовної давності, перебіг якої починається з моменту порушення строків оплати за окремим платежем і до моменту звернення кредитора до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Як вбачається з Графіка погашення кредиту відсотків і винагороди (Додатку №1 до Договору) погашення кредиту і сплата відсотків за користування кредитом здійснюється 5-го числа кожного поточного місяця у період з 05.09.2007 року по 06.08.2012 року та вноситься двома платежами - сума погашення кредиту та сума погашення процентів. Останній платіж в рахунок погашення кредиту відповідачем ОСОБА_1 внесено 09.02.2009 року. Таким чином починаючи з 05.03.2009 року відповідач перестав виконувати свої зобов»язання за кредитним договором, а тому з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу - порушено право кредитодавця.

Беручи до уваги те, що Кредитним договором № 237К ВІД 08.08.2007 року термін повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту відсотків і винагороди визначено в строк не пізніше 06 серпня 2012 року, тому право кредитодавця ПАТ КБ «Приватбанк» нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто з 07 серпня 2012 року.

Таким чином розрахунок суми заборгованості за кредитом щодо позичальника ОСОБА_1 поданий позивачем станом на 14.01.2016 року є необгрунтованим.

При вирішенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд виходить із того, що строк кредитування за вказаним кредитним договором сплив 07 серпня 2012 року, що сторонами визначено строк позовної давності тривалістю 5 років і відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до положень ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на зазначене у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором за період до 07.02.2012 року слід відмовити за спливом позовної давності.

Разом з тим, оскільки позов пред»явлено 25 січня 2016 року, то до стягнення підлягає заборгованість за кредитним договором у межах строку позовної давності (5 років) за період з 07.02.2011 року, тобто з дати настання строкового платежу за кредитом по 06.08.2012 року (в межах строку повернення кредиту).

Виходячи із Графіку погашення кредиту та прострочення позичальником сплати чергових періодичних платежів з відповідачів у солідарному порядку підлягає до стягнення у межах строку позовної давності заборгованість за кредитним договором, що становить 5779,04 доларів США заборгованість за тілом кредиту, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом 10.04.21019 року складає 154242,57 грн (сто п»ятдесят чотири тисячі двісті сорок дві грн. 57 коп); 837,19 доларів США заборгованість за процентами, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 10.04.2019 року складає 22344,60 грн, 37 241,35 грн пені та штраф в розмірі 2263,7 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 60418,15 грн.

Колегія суддів зазначає, що заперечення апелянта щодо невірності визначення позивачем суми заборгованості за кредитним договором у проведеному розрахунку заслуговують на увагу стосовно проведення нарахувань по кредитному договору за межами строку кредитування, разом з тим при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню, судом взято до уваги суми платежів які позичальник зобов»язався сплачувати відповідно до Графіка погашення кредиту, заборгованість по пені та штраф, сплата якого передбачена п.6.6 Кредитного договору за порушення грошового зобов»язання більше ніж на 120 днів, у зв»язку з чим банк змушений звернутися до суду (розмір штрафу складає 250 грн + 5% від суми позову).

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Беручи до уваги, що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 16860,63 грн, який задоволено частково, то відповідно до розміру задоволених позовних вимог з відповідачів слід стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» по 1770 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2016 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2) у солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50 ЄРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № 237К від 08.08.2007 року в сумі 5779,04 доларів США( п»ять тисяч сімсот сімдесят дев»ять доларів США 04 цента) заборгованість за тілом кредиту, що в гривневому еквіваленті складає 154242,57 грн (сто п»ятдесят чотири тисячі двісті сорок дві грн. 57 коп); 837, 19 доларів США (вісімсот тридцять сім доларів США, 19 центів) заборгованість за процентами, що в гривневому еквіваленті складає 22344,60 грн (двадцять дві тисячі триста сорок чотири гривні, 60 коп) 37 241,35 грн (тридцять сім тисяч двісті сорок одна гривня, 35 коп) пені та штраф в розмірі 2263,7 доларів США (дві тисячі двісті шістдесят три доларів США, 7 центів), що в гривневому еквіваленті складає 60418,15 грн (шістдесят тисяч чотириста вісімнадцять гривень, 15 коп)

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 1770 грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

І.О. Максюта