Справа № 463/4820/16-ц
Провадження № 2/463/114/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Львівське комунальне підприємство «Управитель», Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про скасування свідоцтва про право на спадщину та скасування реєстрації права власності в частині зазначення площі комори в підвалі, зобов'язання до вчинення дій -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку неодноразово уточнювала та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким скасувати свідоцтво про право власності на спадщину серії та номер 3-4242, видане 07.12.2017р. Четвертою ЛДНК ОСОБА_2 в частині зазначення площі комори в підвалі 11,1 кв.м. замість 3,5 кв.м., яка входить в склад квартири АДРЕСА_1 та скасувати реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 в частині зазначення площі комори в підвалі площею 11,1 кв.м. замість 3,5 кв.м., яка входить в склад квартири АДРЕСА_1, а також зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні коморою у підвальному приміщенні під літ. І в будинку АДРЕСА_2 шляхом її звільнення та передачі ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2015р. набула у власність квартиру АДРЕСА_2, до якої належить комора в підвальному приміщенні площею 9 кв.м. Попередні власники квартири, перед її продажем показали їй комору у підвальному приміщенні, яка відносилась до придбаної нею квартири, внаслідок чого одразу змінила замок до цієї комори. Однак, відповідач заперечує її право користування цією коморою, вказуючи що така належить йому, хоча згідно документів на квартиру АДРЕСА_1, під час її приватизації ОСОБА_5, що мало місце у 1994р., до такої відносилась комора площею 3,5 кв.м., а не та, якою відповідач користується на даний час. В процесі розгляду справи відповідач ОСОБА_5 померла, після чого її спадкоємцем - ОСОБА_2 отримано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадкова маса складається з квартири АДРЕСА_1 і до якої відноситься комора в підвалі площею 11,1 кв.м. Підставою для внесення в правовстановлюючі документи на квартиру спірного півпідвального приміщення площею 11,1 кв.м. стала довідка ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про те, що під час приватизації ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 була допущена помилка в площі підвалу, який відноситься до цієї квартири. Вважає, що ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видало таку довідку неправомірно, оскільки така суперечить розпорядженню Виконкому ЛМР № 1228 на підставі якого ОСОБА_5 приватизувала квартиру АДРЕСА_1 і внаслідок цього у Четвертої ЛДНК не було правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину з включенням до такого спірного підвального приміщення, оскільки рішення щодо збільшення чи зменшення площі приватизованих приміщень може прийматись виключно Львівською міською радою як органом приватизації. Тому, з метою захисту свого права власності на спірне підвальне приміщення просить в судовому порядку скасувати свідоцтво про право на спадщину, видане відповідачу ОСОБА_2 в частині включення до такого свідоцтва спірного підвального приміщення та реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в цій же частині, а також зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні спірним підвальним приміщенням шляхом його передачі позивачу.

Після останнього уточнення позовних вимог відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти обґрунтованості позову заперечує. Зазначає, що його мати ОСОБА_5 володіла спірним підвалом з 1944р., тоді як до квартири позивача, згідно правовстановлюючих документів, відноситься підвал площею 9 кв.м., а не 11,1 кв.м. Після відкриття провадження у даній справі його мати звернулась до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та отримала відповідь, що у ході приватизації допущено помилку у площі підвалу та в дійсності, площа підвалу, переданого ОСОБА_5 у ході приватизації становить 11,1 кв.м.

Відповіді на відзив позивач не надав.

Представник третьої особи - ЛКП «Управитель», який є правонаступником ЛКП «№503» після останнього уточнення позовних вимог скерував до суду заяву, згідно якої у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» письмової заяви щодо суті спору не подав.

Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні дії, вчиненні судом під час розгляду справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа передана для розгляду судді Личаківського районного суду м. Львова Грицку Р.Р.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова Грицка Р.Р. від 16.12.2016р.

У зв'язку з закінченням повноважень судді Грицка Р.Р., на підставі розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2017р. проведено повторний автоматизований розподіл справи, яка передана для розгляду судді Лакомській Ж.І.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова Лакомської Ж.І. від 29.05.2017р. справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова від 01.06.2018р. проведено повторний автоматизований розподіл справи, яка передана для розгляду судді Леньо С.І.

Ухвалою від 27.06.2018р. справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив, письмових заперечень та письмових пояснень.

У зв'язку з смертю ОСОБА_5, яка згідно первинної редакції позовної заяви була відповідачем у справі, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 02.08.2018р. провадження у справі в частині вимог до цього відповідача закрито, а ухвалою суду від 25.09.2018р., яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, яка у встановленому законом порядку подана після смерті відповідача ОСОБА_5 і відносно якої попереднім складом суду не вирішувалось питання про її прийняття. За цією заявою позивач пред'явила позовні вимоги виключно до відповідача ОСОБА_2 і саме такі вимоги становлять предмет даного судового провадження.

В подальшому, відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_4 про заборону вчинення дій. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24.01.2019р. зустрічну позовну заяву визнано неподаною та повернуто відповідачу.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18.02.2019р. закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Узагальнена позиція учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1, повноваження якого підтверджуються ордером на надання правової допомоги серії НОМЕР_3 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, а також його представник - адвокат ОСОБА_3 проти обґрунтованості позову заперечили. Крім вищенаведеного, додатково пояснили, що мама відповідача - ОСОБА_5 користувалась спірним підвалом з 1941р., а позивач самовільно зірвала замки з такого після того як придбала квартиру АДРЕСА_2. Просять в задоволенні позову відмовити.

Представники третіх осіб - ЛКП «Управитель», який відповідно до ухвали Львівської міської ради № 2606 від 16.11.2017р. (а.с.166 т.1) є правонаступником ЛКП «№503» та ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання не з'явились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Перший скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Другий причин неявки не повідомив. Враховуючи обсяг зібраних доказів, який є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутності представників третіх осіб.

Позиція суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків та працівника ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», допитаного як спеціаліста, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, заведеної на будинок АДРЕСА_2, оцінивши в сукупності зібрані докази та увалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2015р. на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.4-5 т.1). Згідно п. 2 цього договору, квартира складається з двох кімнат житловою площею 21,6 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири становить 35,6 кв.м. Комора в підвалі - 9 кв.м.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру від 05.10.1995р. (а.с.12 т.1, а.с. 170 інвентаризаційної справи), ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1. Загальна площа квартири становить 49,4 кв.м. До квартири відноситься комора в підвалі площею 3,5 кв.м.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.146зв. т.1), ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Після смерті ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_2 як спадкоємцю за заповітом нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.158зв. т.1), згідно якого спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_1 загальною площею 49,6 кв.м. До квартир відноситься комора в підвалі площею 11,1 кв.м.

При цьому, про належність до квартири підвалу площею 11,1 кв.м. під літ. І «б», замість площі 3,5 кв.м. згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 05.10.1995р., зазначено у довідці ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 22.02.2017р. № 697 (а.с.154 т.1), згідно якої при приватизації квартири АДРЕСА_1 в 1994р. була допущена помилка в площі підвалу.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності.

Разом з тим, згідно матеріалів інвентаризаційної справи (а.с.5 інвентаризаційної справи), спірне підвальне приміщення відповідно до технічного плану розташоване у приміщені позначеному літ. І загальною площею 59,8 кв.м. Вказане приміщення згідно журналу внутрішніх обмірів в підрахунку площ від 28.09.1967р., який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи, зазначено як службове.

Відповідно до акту текучих змін від 29.09.1967р. (а.с.49 інвентаризаційної справи) вказане приміщення розділено дерев'яними перегородками на коридор шириною 1,60 кв.м., довжиною 8,85 кв.м. та три секції, які відображені у поверховому плані на будинок від 20.09.1980р. (а.с.100 інвентаризаційної справи). Відтак, спірне підвальне приміщення, яке утворилось внаслідок поділу загального підвального приміщення і яке позначене на поверховому плані літ. І «б» площею 11,1 кв.м. вже існувало станом на 29.09.1967р.

Будь-яких даних, що за квартирою позивача закріплювалось приміщення підвалу, позначене літ. І «б» площею 11,1 кв.м. не містять ні матеріали інвентаризаційної справи, ні матеріали цивільної справи, тоді як згідно копії поверхового плану від (а.с.7 т.1), який долучено самим позивачем, спірне приміщення закріплено за квартирою відповідача.

З іншої сторони, як вірно зазначає відповідач, за квартирою позивача відповідно до правовстановлюючих документів закріплено підвальне приміщення площею 9 кв.м., тоді як спірне приміщення, яке утворилось в результаті поділу, проведеного ще до 29.09.1967р. має площу 11,1 кв.м.

Більше того, виходячи з даних поверхового плану (а.с.7 т.1, а.с.49 інвентаризаційної справи), у будинку АДРЕСА_2 відсутнє не лише підвальне приміщення площею 9 кв.м., але й підвальне приміщення площею 3,5 кв.м., тобто те, яке згідно свідоцтва про право власності від 05.10.1994р. мало б відноситись до квартири відповідача.

Допитана з цього приводу як спеціаліст працівник ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» ОСОБА_6 суду пояснила, що при приватизації квартир у будинку АДРЕСА_2 площа підвальних приміщень не вимірювалась. Квартира АДРЕСА_2, власником якої на даний час є позивач перейшла до комунальної власності і по факту, до такої могло не відноситись жодне з підвальне приміщення.

Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ ат ЕО» від 08.09.2016р. № 2663 (а.с.13 т.1), при первинній приватизації за квартирою АДРЕСА_2 у будинку АДРЕСА_2 була закріплена комора в підвалі площею 9 кв.м., однак інформації які саме підвали закріплені за тією чи іншою квартирою матеріали інвентаризаційної справи не містять.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, який проживає у згаданому вище будинку з 1994р. та ОСОБА_8, яка проживає в такому будинку з 2003р. суду пояснили, що за весь час їхнього проживання спірним підвальним приміщенням площею 11,1 кв.м. користувались виключно мешканці квартири АДРЕСА_1, тобто відповідач та його мама ОСОБА_5 Свідок ОСОБА_7 також пояснив, що спірним підвальним приміщенням ніколи не користувались мешканці квартири АДРЕСА_2, а свідок ОСОБА_8 особисто показала спірний підвал на плані, що свідчить про її обізнаність яким саме підвальним приміщенням користувалась сім'я відповідача.

За таких обставин, на думку суду залишився недоведеним той факт, що саме спірне приміщення позначене літ. І «б», а не будь-яке інше, відповідно до правовстановлюючих документів відноситься до квартири позивача, оскільки по-перше, суду не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження такої обставини, а по-друге, встановлені судом обставини свідчать про протилежне, а саме про те, що таке приміщення перебувало в користуванні відповідача.

Як наслідок, недоведеним слід вважати право власності позивача на спірне приміщення, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цілому.

При цьому, таких висновків суду не спростовують доводи про закріплення за квартирою відповідача підвального приміщення площею 3,5 кв.м., оскільки в підвалі будинку АДРЕСА_2 відсутнє не лише таке приміщення, але й приміщення площею 9 кв.м., яке згідно правовстановлюючих документів відноситься до квартири позивача, тоді як станом на 29.09.1967р. підвальне приміщення було поділено виключно на три секції, серед яких спірна секція, позначена літ. І «б».

Відтак, з огляду на відсутність в матеріалах інвентаризаційної справи даних про площу підвальних приміщень, які закріплювались при приватизації квартир, у суду немає підстав для висновку, що спірне підвальне приміщення закріплено саме за квартирою позивача і остання є його власником та вправі пред'являти вимогу про захист такого права власності.

Тому, суд в задоволенні позову відмовляє в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,206,223,263-265,268ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), треті особи Львівське комунальне підприємство «Управитель» (м. Львів, вул. Богомольця, 2), Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (м. Львів, вул. Липинського, 54) про скасування свідоцтва про право на спадщину від 07 грудня 2017 року та скасування реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 в будинку № 3 на вул. Академіка Павлова у м. Львові в частині зазначення площі комори в підвалі 11,1 кв.м., зобов'язання не чинити перешкод у користуванні коморою в підвальному приміщенні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 08.04.2019 року.

Суддя: Леньо С. І.