РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Діонісьєвої Н.М.,

при секретарі Краглевич Ю.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Дельта Банк»звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Внаслідок укладених договорів відбулась заміна кредитора, а саме ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 14.6/01-КМК-07 від 12 лютого 2007 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_3

12 лютого 2007 року ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 14.6/01-КМК-07. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті в розмірі 25000 доларів США з розрахунку 15 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 12.02.2007 року було укладено договір поруки № 14.6/01/П01/07-ПМК .

Внаслідок неналежного виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань за договором, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 357379 грн. 88 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги банку підтримала в повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 проти заявленого банком позову заперечив в повному обсязі, подала до суду заяву про застосування строків позовної давності до заявлених до ОСОБА_3 позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 в зв'язку з пропуском строків давності для звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки до суду представник позивача звернувся після спливу трьох років з моменту закінчення строку договору та проплати ОСОБА_3 коштів за погашення кредиту. Вважає, що сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

В обгрунтування своїх заперечень, представник ОСОБА_2 пояснив суду, що сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Окрім того, стосовно позовних вимог банку до ОСОБА_4 зазначив, що відповідно до п. 4.3, 4.4 Кредитного договору № 14.6/01-КМК-07 від 12 лютого 2007 року та п. 1.2 договору поруки № 14.6/01/П01/07-ПМК строк погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ВАТ «Кредитпромбанк» становив 10.02.2010 року то з правом вимоги до поручителя кредитор зобовязаний звернутись до суду протягом шести місяців з моменту порушення договору, проте цього не зробив.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 20.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Внаслідок укладених договорів відбулась заміна кредитора, а саме ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 14.6/01-КМК-07 від 12 лютого 2007 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_3

12 лютого 2007 року ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 14.6/01-КМК-07. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті в розмірі 25000 доларів США з розрахунку 15 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 12.02.2007 року було укладено договір поруки № 14.6/01/П01/07-ПМК .

Внаслідок неналежного виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань за договором, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 357379 грн. 88 коп.

Згідно ст. 257 ЦКУ країни загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до умов договору, встановленого графіку, ОСОБА_3 зобовязаний здійснити останню вилату за кредитним договором 10. 02.2010 року. З даної дати почався перебіг строку позовної давності. Проте представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором 26 серпня 2015 року, після закінчення строку позовної давності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст.. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стаття 559 ЦК України містить підстави припинення поруки, серед яких, «Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобовязання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобовязання не предявить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не предявить позову до поручителя. Для зобовязань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобовязання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобовязання.».

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14.

З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

слід відмовити.

На підставі ст.ст. 11, 16, 253, 257, 267, 509, 559, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва