Справа № 234/3425/19
Провадження № 2/234/1700/19
15 жовтня 2019 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі
головуючого судді Нейло І.М.
при секретарі Ридош А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, розподіл сумісного майна подружжя,-
До суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з позовними вимогами про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, розподіл сумісного майна подружжя.
Згідно позовних вимог просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 Визнати за нею та відповідачем право на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,5 кв.м., розділити майно, яке є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя виділивши та визнавши за позивачкою: право власності на мікрохвильову піч, пральну машинку, за відповідачем холодильник «Індезіт». Стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що між сторонами 20.02.2016 року був укладений шлюб, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управлінням юстиції у Донецькій області за актовим записом 74. За період подружнього життя на спільні кошти родини було придбано квартиру АДРЕСА_1 , площею 43,5 кв.м. Крім того, за спільні кошти придбано майно:мікрохвильова піч «Сатурн», пральна машинка « Зануссі », холодильник «Індезіт». Згоди на добровільний поділ майна між нею та чоловіком не досягнуто. З липня 2018 року шлюбні відносини з відповідачем припинені. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу питання про добровільний поділ майна не вирішено.
Ухвалою Краматорського міського суду від 12.03.2019 було відкрите провадження по справі.
В судове засідання позивачка та її представник адвокат Лозовий І.О. не з?явились, втім надали заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутність. На позовних вимогах наполягають та просили їх задовольнити.
В судове засідання відповідач та його представник ОСОБА_3 не з?явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладання розгляду справи або відзиву на позовну заяву суду не надали.
Згідно ч. 3ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між сторонами 20.02.2016 року був укладений шлюб, що зареєстрований відділом ДРАЦС Краматорського міського управління юстиції за актовим записом 74.
На підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно на відповідача ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.
За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Придбавши спірну квартиру та майно під час перебування в шлюбі, позивачка та її чоловік - відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та її право на рівну частку в майні презюмується.
Таким чином, придбана під час перебування сторін у шлюбі квартира є об`єктом спільної сумісної власності сторін і будь-яких доказів щодо належності квартири лише відповідачу, на якого зареєстровано право приватної власності на квартиру, суду не надано.
Під час розгляду справи сторони не дійшли згоди, щодо часток у спільній власності а позивачем не надано доказів та підстав для встановлення права власності на спірну квартиру у більшому розмірі ніж відповідача.
Позивачем надано докази того, що квартира є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, є законні підстави для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину даного об`єкту.
Позовна заява про визнання права власності підлягає задоволенню виходячи з рівності часток квартири АДРЕСА_1 .
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Статтями 12,13,81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Оскільки судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , правоустановлюючі документи на яку оформлено на ім`я відповідача, придбана сторонами у шлюбі за сумісні кошти, вона є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає поділу, виходячи із рівних часток подружжя. Позову про визнання квартири об`єктом особистої приватної власності відповідачем не подавалося, до судового засідання відповідач не з`явився, тому питання визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя та її поділу між сторонами, виходячи з рівності часток кожного, суд приймає на підставі наявних у справі доказів, яких є достатньо для прийняття такого рішення.
На підставі викладеного вважаю, що позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, розподіл сумісного майна подружжя обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
При зверненні до суду з позовом позивачка сплатила судовий збір в сумі 982,45 грн., який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 12,13, 81, 141, 247 ч.2, 259, 263,265, 280-282 ЦПК України, статями 60,63,69,70 СК України, статтею 368,372 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, розподіл сумісного майна подружжя, задовольнити.
Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .
Розділити майно, яке є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя виділив позивачці ОСОБА_1 мікрохвильову піч «Сатурн», вартістю 1771,16грн., пральну машинку « Зануссі », вартістю 5752,90 грн., відповідачу ОСОБА_2 холодильник «Індезит», вартістю 7770,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 982,45 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в Донецькій Апеляційний суд через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення судуякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Краматорського

міського суду І.М. Нейло