Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/5488/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М., Нарадько Л.О.,

за участю представника позивача

адвоката Логвина О.О.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Хмельницької Л.М.

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Черкаси, за місцем свого проживання помер його батько ОСОБА_7 (актовий запис №1998). До дня своєї смерті ОСОБА_7 проживав за адресою: АДРЕСА_2, яка належала йому на праві власності разом з його дружиною ОСОБА_2

В другій половині березня 2018 року, коли відповідач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, йому зателефонувала нотаріус та повідомила про наявність складених його батьком заповітів.

Із наданих заповітів позивач дізнався, що після смерті батька відкрилась спадщина, до якої входить вказана квартира, автомашина марки ЗАЗ ФОРЗА, 2011 року випуску, Н/З НОМЕР_4, гараж НОМЕР_3, що знаходиться в а/к «Колос» в м. Черкаси та грошові вклади із відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. Даним майном за життя батько розпорядився відносно дружини, позивача (сина) та третьої особи (дочки).

08.06.2018 року позивач направив до Другої Черкаської державної нотаріальної контори, де відкрита спадкова справа №426/2017, лист із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

02.07.2018 року отримав відповідь від 26.06.2018 року №1359/02-14 про розгляд його заяви.

Позивач також зазначає, що разом з спадкодавцем не проживав, пропустив встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживав в іншому місті та дізнався про наявність складених заповітів батьком лише в другій половині березня 2018 року, не є родичем відповідача, нотаріус розшукав його та повідомив про існування заповітів лише після того, як відповідач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та після пропуску строку для прийняття спадщини.

Таким чином, просить суд, - визначити позивачеві додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, терміном два місяці, який слід рахувати з дня набрання рішення законної сили; судові витрати просив покласти на позивача.

Ухвалою суду від 11.09.2018 року прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Логвин О.О. повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що іншої спадкової справи не має. Із заявою ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори лише 08.06.2018 року. Постанова нотаріусом про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не виносилась. ОСОБА_5, будучи у постійних відрядженнях, не звертався письмово ні до інших нотаріусів чи уповноважених осіб із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з момету відкриття спадщини після смерті свого батька. Вказує, що позивач не знав про чинні заповіти, а дізнався про них лише зі слів нотаріуса у другій половині березня 2018 року, тобто після збігу строку, встановленого законом. Поважними причинами є: проживання позивача у Львові, хоча він був на похованні батька в м.Черкаси; постійні відрядження, відповідач йому не повідомила про наявність заповітів, а отже хотіла заволодіти його майном, хоча витрати на поховання батька надавав сам позивач; відповідач повідомила позивачеві, що все майно батько за життя залишив відповідачу (своїй дружині), - тому він і не звертався до нотаріуса з відповідною заявою; за життя батько не повідомляв йому про складені заповіти; просить врахувати принцип справедливості, оскільки він має намір отримати спадок; нотаріус у шестимісячний строк для прийняття спадщини не вчинила дій щодо розшуку та повідомлення спадкоємців про заповіти. Строк для подачі заяви слід встановити два місяці. Надано відповідь на відзив на позов, за яким просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому заіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Хмельницька Л.М. просили відмовити у задоволенні позову. Надано відзив на позов, за яким зазначено, що у позивача була можливість у шестимісячний строк після смерті батька подати заяву про прийняття спадщини, незалежно чи по закону, чи по заповіту, навіть, якщо позивач і не знав про заповіти. Між тим, таким правом позивач не скористався. Відповідач повідомляла позивачеві про заповіт, на що той повідомив, що не буде подавати заяву до нотаріуса. Зазначили, що відповідач протягом 6-ти місячного строку повідомляла нотаріусу відомості про засоби зв»язку з позивачем і відсутні докази, що нотаріус не телефонувала позивачу у цей період часу. Обгрунтування позивача про те, що він не знав про заповіти, не дає підстав для продовження строку для подачі заяви на прийняття спадщини. Доводи позивача вважають необгрунтованими. В даному випадку позивач не довів поважність причин, за яких він не подав відповідну заяву. При цьому, позивач проживає в Україні, є сином померлого, був на похоронах батька в м. Черкаси, працездатний, за станом здоров»я здоровий і міг подати таку заяву своєчасно. Отже, незнання про існування заповіту, не є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 з позовними вимогами погодилась. Після похорон батька вона спілкувалася з братом (позивач по справі) і той повідомив, що батько все заповів дружині. Вони з цим погодились і не перевіряли, чи є складені за життя батька заповіти. Письмові пояснення по суті позову та відзиву не подавала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупнсті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Черкаси помер ОСОБА_7 (актовий запис №1998, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_5). Позивач по справі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_7, що підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 (актовий запис №7248).

Відповідно до інформації, наданою нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори 26.12.2018р., встановлено, що 13.09.2017р. ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_7.) подала до нотаріальнї контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 У заяві, як встановлено в судовому засіданні, нею вказані номери телефонів, якими користується саме вона. Крім того, нею повідомлено про інших спадкоємців ОСОБА_5 (позивач) та ОСОБА_9 (третя особа, дочка померлого). При цьому, дані про місце їхнього проживання, засоби зв»язку не зазначені.

Слід зазначити, що не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що протягом шести місячного строку, встановленого законом, нею було повідомлено нотаріусу інформацію про місце проживання, перебування інших спадкоємців, засоби зв»язку.

Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 14.12.2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_7 відкрита спадкова справа №426/2017. Крім того, наявна інформація від 14.12.2018р. про заповіти: від 01.12.2015р., від 16.11.2015р., від 03.02.2015р., від 20.03.2012р., від 06.11.2006р., від 25.07.2005р., складених за життя ОСОБА_7 відносно розпорядження його майном в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_9

16.03.2018р. на ім»я ОСОБА_2 видані свідоцтва про право власності на Ѕ частини спадкового майна: на квартиру, на грошові вклади, на автомобіль. На іншу Ѕ частину спадкового майна свідоцтва про право на спадщину ще не видані.

08.06.2018 року ОСОБА_5 направив заяву, яка 21.06.2018р. надійшла до нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори, в якій зазначив, що йому відомо про заповіт від 16.11.2015р., складений його батьком і він приймає спадщину. Крім того, спадкоємцем є ОСОБА_4 та дружина померлого ОСОБА_2 Інших спадкоємців немає. Просить прийняти заяву про прийняття спадщини та видати свідоцтво про право на вказану спадщину.

На вказане звернення нотаріусом Деміденко О.А. заявнику дана відповідь від 21.06.2018р. №1359/02-14 про роз»яснення положень ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222ЦК).

Відповідно до ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 1258ЦК). Як передбачено ч.1 та ч.3 ст. 1268 ЦК, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (1270ЦК).

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як передбачено статтею 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012р. №296/5 (розділ ІІ глава 10) 1.2. при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна (п.1.2).

У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту (п.2.3). Відповідно до п. 3.1 Порядку, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (п.3.2).

Як передбачено п.3.3 Порядку заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса (п.3.4). Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (п.3.5).

Відповідно до п.3.15 вказаного Порядку, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п.3.16). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.17).

Як передбачено п.3.18 Порядку, не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

За результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_5 не надано до суду належних, допустимих доказів того, що він, будучи достеменно обізнаним про смерть свого батька, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року, будучи на церемонії його поховання в м. Черкаси, при умові заперечень відповідача проти позову, - з об»єктивних, непереборних істотних труднощів для нього не зміг вчинити дії щодо прийняття у встановлений законом строк спадщину. Посилання на те, що він протягом часу періодично, починаючи з 31.07.2017р. по 17.01.2018р. перебував у відрядженнях у різних населених пунктах України, про що свідчить надана ним копія довідки від 22.10.2018р. від імені директора ТОВ «Група Спецтехнологія», є безпідставними. Навіть протягом часу з дати церемонії поховання 19.07.2017р. до дати відрядження 31.07.2017р. у нього був достатній час подати відповідну заяву. Позивач не виконав свій процесуальний обов»язок із доведення тих обставин, на які посилався як підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача та його представника про те, що позивач мав можливість подати відповідну заяву як спадкоємець по заповіту, так і спадкоємець по закону. При цьому, той факт, що він не знав про наявність заповіту, не позбавляло його права вчинити дії щодо прийняття у встановлений законом строк спадщини.

Суд не може погодитись з доводами представника позивача про те, що нотаріус не вчинила дій щодо розшуку спадкоємців, не повідомила його протягом шести місяців з дня відкриття спадщини про заповіти, що є підставою, як на його думку, для задоволення позову, оскільки як зазначалось вище, - нотаріус, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

За дослідженими матеріалами спадкової справи встановлено, що дійсно ОСОБА_2 13.09.2017р. повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців, в т.ч. про ОСОБА_5 Між тим, відсутні об»єктивні дані, які б свідчили про те, що сам нотаріус міг дізнатись або, що відповідачем чи іншими особами протягом 6-ти місяців була надана нотаріусу інформація про місце проживання такого спадкоємця, місце його роботи, засоби зв»язку тощо, щоб зобов»язувало нотаріуса виконати дії про повідомлення такого спадкоємця про відкриття спадщини.

Крім того, враховуючи часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини (18.01.2018 року) та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (05.07.2018 року), навіть дізнавшись, як вказує позивач ОСОБА_5 в другій половині березня 2018 року, він лише 05.07.2018 року подав до суду дану позовну заяву.

Слід зазначити, що пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 (код НОМЕР_1, адреса проживання та реєстрації, що вказана у позові: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, код дані відсутні, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2), треті особи: ОСОБА_4 (код НОМЕР_2, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3), Друга Черкаська державна нотаріальна контора (м. Черкаси, вул. Університетська, 33, код ЄДРПОУ відсутній) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12.04.2019 року.

Головуючий: С. М. Позарецька