Справа № 274/6953/19
Провадження № 2/0274/2461/19
У Х В А Л А

06.11.2019 року суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" в особі філії "Зарічанська дорожньо-експлуатаційна дільниця" про стягнення невиплаченої заробітної плати на час звільнення та стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача - Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" в особі філії "Зарічанська дорожньо-експлуатаційна дільниця", заборгованості по заробітній платі за листопад 2018 року та січень 2019 року в сумі 27225,10 грн. та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати за період з 26.09.2018 року по 01.11.2019 року в розмірі 94481,90 грн.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити значення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягується чи оспорюється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення грошових сум, визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем заявлені вимоги: про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. В той же час, в порушення наведених процесуальних приписів, позивачем не додано оригіналу довідки про розмір заборгованості по заробітній платі на час звільнення з місця роботи (Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" в особі філії "Зарічанська дорожньо-експлуатаційна дільниця"), яка б підтверджувала наявність такої заборгованості, замість цього долучено довідку Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу, ксерокопії розрахункових листів по заробітній платі та виписку з банку по надходженням по картці, з яких не можливо встановити розмір заборгованості по фактично не виплаченій заробітній платі та розмір середнього заробітку. Тому ці документи не можуть бути належними доказами на підтвердження розміру заборгованості та розмір середньої заробітної плати ( про нараховану заробітну плату за два календарних місяця, що передують звільненню).

В силу ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином завіреній копії.

Позивачем заявлена вимога про витребування у відповідача довідки про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

В ч. 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивачем взагалі не наведено обґрунтування клопотання про витребування доказів, як не враховано, що воно не є частиною позовних вимог та має оформлюватись окремим процесуальним документом, позивач фактично не зазначив усі необхідні дані, передбачені в ч. 2 ст. 84 ЦПК України, зокрема, не вказав, які обставини можуть підтвердити, або аргументи, які можуть спростувати витребувані докази, не зазначив про вжиття ним заходів для отримання доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання доказів, які просить витребувати.

За таких обставин клопотання позивача про витребування довідки про розмір нарахованої але не виплаченої заробітної плати, не підлягає задоволенню, що не позбавляє позивача права на повторне звернення з аналогічним клопотанням після усунення вищезазначених недоліків.

При цьому слід зазначити, що у випадку неможливості надання вище вказаних доказів позивач має право звернутися до суду із заявою про забезпечення доказів.

Також позивач зазначає, що відповідно до п. 1 та п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" його звільнено від сплати судового збору за даний позов.

Водночас, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, тому позивача звільнено від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі.

Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оплату праці", структуру заробітної плати складає: Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Тому вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати підлягає оплаті судовим збором. Однак в порушення ст. 177 ЦПК позивач не додає до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору за цією вимогою або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, суддя позбавлений можливості зазначити точну суму судового збору, що підлягає сплаті, оскільки у позові не зазначено ціну позову за усіма вимогами. При визначенні суми судового збору позивачеві слід керуватись нормами Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір, - 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2019 року в Україні прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в сумі 1921 гривень, а 0,4 розміру від вказаної суми становить 768,40 гривень.

Виходячи з цього та враховуючи, що позивачкою одночасно заявлено дві вимоги майнового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, від сплати якої вона звільнена на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка повинна сплачуватися окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, вважаю, що заяву слід залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" в особі філії "Зарічанська дорожньо-експлуатаційна дільниця" про стягнення невиплаченої заробітної плати на час звільнення та стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, - десять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернена.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Вдовиченко