Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2019 Справа №607/9402/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 07 липня 2014 року до договору банківського вкладу(депозиту) № 9339 від 07 липня 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.(надалі-ПАТ «Дельта Банк»), третя особа- Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якому просить визнати недійсною додаткову угоду №1 від 07 липня 2014 року до договору банківського вкладу(депозиту) №9339 «Найкращий on-line» у гривнях, укладеного 07 липня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що 07 липня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір строкового вкладу № 9339 «Найкращий on-line» у гривнях, відповідно до якого банк прийняв на строковий депозитний рахунок грошові кошти у сумі 400000 грн. терміном до 12 липня 2015 року зі сплатою відсотків, обумовлених договором. На підставі постанови Правління Національного Банку України №664 від 02.10.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Під час розгляду адміністративної справи за його позовом до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про відшкодування коштів він дізнався про існування підписаних від його імені заяви від 07 липня 2014 року, адресованої голові ради директорів ПАТ «Дельта Банк» та додаткової угоди №1 від 07 липня 2014 року до договору банківського вкладу(депозиту) №9339 «Найкращий on-line», відповідно до умов яких кошти за його вкладом не підлягають відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Однак, будь-яких заяв чи додаткових угод до вказаного договору строкового вкладу він не укладав та не підписував, підпис виконаний від його імені у додатковій угоді №1 не відповідає його підпису на договорі банківського вкладу і про існування заяви від 07 липня 2014 року та додаткової угоди №1 від 07 липня 2014 року йому взагалі не було відомо. Вказане свідчить про відсутність його вільного волевиявлення на вчинення даного правочину, а сам правочин-додаткова угода №1 від 07 липня 2014 та заява від 07 липня 2014 року не відповідають його внутрішній волі. В силу вимог ч.1 ст.215 ЦК України недотримання вимог встановлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. На даний час у зв`язку із наявністю зазначеної додаткової угоди №1 та заяви від 07 липня 2014 року він позбавлений можливості отримати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування коштів за його вкладом у межах гарантованої суми, чим порушуються його права та інтереси. Із врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.09.2016 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду під головування судді Стельмащука П.Я.

Ухвалою суду від 21.02.2017 року у ПАТ «Дельта Банк» витребувано оригінали договору строкового вкладу від 07 липня 2014 року №9339, додаткової угоди №1 від 07 липня 2014 року та заяви до договору банківського вкладу(депозиту) № 9339 від 07 липня 2014 року.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2017 року зазначену справу передано на розгляд судді Дзюбичу В.Л. у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Стельмащука П.Я.

Від відповідача ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. надійшли письмові заперечення на позов в яких зазначено про те, 07 липня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1. був укладений договір №9339 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривні. Відповідно до умов даного договору, депозитні кошти в сумі 400000,00 грн. під 23% річних, терміном по 12 липня 2015 року були розміщені банком на відкритому на ім`я на позивача депозитному рахунку № НОМЕР_2 . Підписанням депозитного договору, а саме п. 2.9. договору № 9339 позивач підтвердив та визнав, що укладання даного депозитного договору відповідає його вільному волевиявленню, умови договору є взаємовигідними для обох сторін і є цілком для нього зрозумілими. Відсоткова ставка по даному депозитному договору в розмірі 25% річних була встановлена відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди №1 від 07 липня 2014 року, яка є невід`ємною частиною договору №9339. Згідно п. 2 додаткової угоди до договору банківського вкладу, сторони домовились доповнити статтю 2 пунктом 2.10 та викласти його в наступній редакції: «Підписанням цього договору Вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов`язань перед банком як Вкладника так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником будь якими іншими третіми особами, та також у випадку настання інших законодавчо передбачено обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за Вкладом, відповідно до цього Договору». Перед підписанням договору №9339 від 07 липня 2014 року та Додаткової угоди № 1 від 07 липня 2014 року, яка є невід`ємною частиною договору, позивачем 07 липня 2014 року було підписано заяву, якою ОСОБА_1 підтвердив, що працівником банку при укладенні даного депозитного договору його було ознайомлено з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в частині обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів не здійснюється відшкодування коштів за вкладом. Укладений між сторонами договір №9339 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривні за своїм змістом та правовою природою договором, є укладеним на індивідуальних умовах, якими є погоджені між банком та ОСОБА_1. проценти, які вкладник отримує від банку на більш сприятливих договірних умовах ніж звичайні - згідно п. 1.4 стандартного договору строкового банківського вкладу у гривні відсоткова ставка за такими депозитами складає - 23 % річних, а шляхом підписання Додаткової угоди № 1 від 07 липня 2014 року відсоткова ставка була встановлена на рівні 25% річних, що є на 2, 25% більшою за звичайні умови. 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 02 березня 2015 року №51 з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Постановою Національного банку України №664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано AT «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації AT «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Згідно з п.7 ч. 4 ст. 26 даного Закону Фонд не відшкодовує кошти: розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку. У випадку, якщо вклад або сума по поточному рахунку не попадають під виплати гарантовані Фондом, або сума перевищує гарантовану суму, у вкладника залишається право, у разі ліквідації банку, на отримання коштів шляхом подання заяви про визнання його кредитором банку. Так, у разі ліквідації банку задоволення таких кредиторських вимог здійснюватиметься у черговості, визначеній у статті 52 Закону за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку. Позивачем 15 жовтня 2015 року направлено Уповноваженому ФГВФО на здійснення ліквідації AT «Дельта Банк» кредиторську вимогу і його визнано кредитором банку в тому числі і на суму депозитних коштів разом з нарахованими відсотками в розмірі 25% по договору №9339 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий online» у гривні від 07 липня 2014 року. При укладанні Договору №9339 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривні від 07 липня 2014 року та Додаткової угоди №1 до зазначеного договору банківського вкладу між ОСОБА_1 та AT «Дельта Банк» в повній мірі були дотриманні всі законодавчо встановлені вимоги щодо змісту згаданого правочину і жодних правових підстав для визнання його недійсним немає. До позовної заяви не долучено жодного підтверджуючого документа, про те, що позивачем не підписано додаткової угоди. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, а подання даної позовної заяви про визнання є спробою неправомірним шляхом отримати кошти в межах гарантованої суми в розмірі 200 000 грн. від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Із врахуванням наведеного уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 08.08.2017 року у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу на час проведення якої провадження у справі зупинено.

11.01.2018 року експертна установа повернула до суду матеріали справи без виконання вимог ухвали суду від 08.08.2017 року у зв`язку із тим, що не проведено оплату вартості призначеної судом експертизи та не надано експерту вільні взірці почерку ОСОБА_1

Ухвалою суду від 19.03.2018 року матеріали цивільної справи №607/9402/16-ц повторно направлено у Тернопільське відділення КНДІСЕ для виконання вимог ухвали суду від 08.08.2017 року.

29.11.2018 року на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи №477/478/18-22 від 31.10.2018 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять його задовольнити, посилаючись на те, що висновком судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи №477/478/18-22 від 31.10.2018 року підтверджено той факт, що підпис від імені ОСОБА_1 у заяві до договору № 9339 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 07 липня 2014 року та додатковій угоді №1 від 07 липня 2014 року до вказаного договору виконано не позивачем, а іншою особою, відтак, в силу вимог ст. 215 ЦК України даний правочин слід визнати недійсним.

Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлялися належним чином.

Експерт ОСОБА_3 у судовому засіданні наданий ним висновок судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №477/478/18-22 від 31.10.2018 року підтримав. Вказав, що підпис ОСОБА_1 , який виконано ним у договорі № 9339 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 07 липня 2014 року відрізняється від його підпису у інших наданих на дослідження документах, а тому він звертався до суду із клопотанням про надання додаткових зразків підпису та почерку ОСОБА_1 та досліджував взірець скорописного тексту, виконаний позивачем, яких було достатньо для проведення експертизи. За результатами проведеного дослідження було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді №1 від 07 липня 2014 року до договору №9339 від 07 липня 2014 року, а також рукописний текст та підпис від імені позивача у заяві від 07 липня 2014 року до вказаного договору виконані не позивачем, а іншою особою. Підписи у вказаних документах дійсно схожі із підписом ОСОБА_1 , оскільки вони виконувались з метою підробки підпису позивача, але є розбіжності, які відображені ним у фототаблицях та описані в мотивувальній частині висновку, ці розбіжності є суттєвими, стійкими та достатніми для того щоб зробити категоричний висновок про те, що досліджувані підписи та рукописний текст виконано не позивачем, а іншою особою. Зазначив, що наданий ним висновок є належно обґрунтованим, при проведенні дослідження ним використовувались всі необхідні для даного виду дослідження Методики та Науково-методичні рекомендації, затверджені Міністерством юстиції України, а тому не вбачає підстав для проведення повторної експертизи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, судового експерта, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 07 липня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк»( в подальшому перейменованим у АТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1. був укладений договір № 9339 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях відповідно до умов якого банк зобов`язався відкрити позивачу вкладний(депозитний) рахунок № НОМЕР_2 та зарахувати на нього вклад у сумі 400000 грн. на строк до 12 липня 2015 року включно, з виплатою 23 процентів річних(п.п. 1.2-1.6 договору).

Також 07 липня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1. була підписана Додаткова угода №1 до Договору № 9339 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях, яка є невід`ємною частиною даного договору та діє протягом усього терміну його дії, відповідно до п.1 якої домовились викласти п.1.4 ст.1 договору у наступній редакції: «1.4 Процентна ставка на суму вкладу становить 25.00(двадцять п`ять) процентів річних».

Пунктом другим Додаткової угоди №1 передбачено, що сторони домовились доповнити статтю 2 Договору пунктом 2.10 та викласти його в наступній редакції: «п.2.10 Підписанням цього договору Вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов`язань перед банком як Вкладника так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником будь якими іншими третіми особами, та також у випадку настання інших законодавчо передбачено обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за Вкладом, відповідно до цього Договору.»

Окрім цього, 07 липня 2014 року від імені та за підписом ОСОБА_1 на ім`я голови Ради Директорів АТ «Дельта Банк» подано заяву до договору №9339 від 07 липня 2014 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях в якій зазначено, що підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтверджує, що уповноважений представник ПАТ «Дельта Банк» ознайомив його з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в частині обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В.

Постановою Національного Банку України №664 від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПAT «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. У відповідності до вказаного рішення уповноваженою особою Фонду призначено Кадирова В.В., якому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк».

15 жовтня 2015 року позивачем направлено уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» вимогу про визнання його кредитором банку за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між ним та АТ «Дельта Банк», нарахованими відсотками та іншими видами заборгованості, у сумі всіх належних йому коштів.

У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди-ч.1 ст.638 ЦК України.

Частиною першою ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу(депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони(вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад)- ч.1 ст.1059, ч.1 ст.1060 ЦК України.

За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу-ч.3 ст.1060 ЦК України.

Як встановлено судом, на виконання умов договору № 9339 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях відповідач відкрив ОСОБА_1 депозитний рахунок № НОМЕР_2 та зарахував на нього грошовий вклад у сумі 400000 грн., який повинен був повернути позивачу по закінченню терміну дії договору, тобто 12 липня 2015 року разом із нарахованими відсотками, однак постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможним та запроваджено тимчасову адміністрацію банку, а постановою №644 від 02.10.2015 року ПAT «Дельта Банк» ліквідовано.

Статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 року передбачено, що у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом , зокрема Фонд не відшкодовує кошти: за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку-п.7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як встановлено судом, умовами додаткової угода №1 від 07 липня 2014 року до договору № 9339 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях, яка є невід`ємною частиною даного договору та підписана він імені ОСОБА_1 передбачено збільшення відсоткової ставки за депозитом з 23 процентів річних до 25 процентів річних.

Підписанню додаткової угоди №1 від 07 липня 2014 року передувало написання від імені та за підписом ОСОБА_1 заяви до договору №9339 від 07 липня 2014 року, в якій зазначено, що підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтверджує, що уповноважений представник ПАТ «Дельта Банк» ознайомив його з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в частині обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом.

Наведене дає підстави відповідачу стверджувати про те, що договір № 9339 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях від 07 липня 2014 року укладений на індивідуально визначених умовах, а тому вкладник за цим договором не має права на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою ст. 215 ЦК передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин).

Виходячи з положень ст.215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

В свою чергу ст.203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною другою ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами).

У відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення-ч.1 ст.236 ЦК України.

З висновку проведеної за ухвалою суду судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №477/478/18-22 від 31 жовтня 2018 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_1 у заяві до договору № 9339 банківського вкладу(депозиту) від 07 липня 2014 року(а.с.70), у договорі № 9339 банківського вкладу(депозиту) від 07 липня 2014 року(а.с.68) та у додатковій угоді №1 від 07 липня 2014 року до договору банківського вкладу № 9339 від 07 липня 2014 року(а.с.69) виконано рукописним способом, без попередньої технічної підготовки та без використання технічних засобів.

Рукописний текст та підпис у заяві до договору №9339 від 07 липня 2014 року банківського вкладу(депозиту) (а.с.70) виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1 у договорі № 9339 банківського вкладу(депозиту) від 07 липня 2014 року (а.с.68) виконано ОСОБА_1 .

Підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді №1 від 07 липня 2014 року до договору № 9339 банківського вкладу(депозиту) від 07 липня 2014 року виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Як зазначено у мотивувальній частині висновку експерта, за результатами порівняльного дослідження підпису та рукописного тексту, виконаних від імені ОСОБА_1 у заяві до договору № 9339 банківського вкладу(депозиту) від 07 липня 2014 року та підпису, виконаного від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді №1 від 07 липня 2014 року до договору № 9339 банківського вкладу(депозиту) від 07 липня 2014 року із взірцями підпису та почерку ОСОБА_1 можна твердити, що виявлені розбіжності є суттєвими, стійкими та виходять за межі варіативності почерку ОСОБА_1 , а тому є визначальними та достатніми для категоричного висновку про те, що досліджувані підписи та рукописний текст виконано не позивачем, а іншою особою. Виявлені збіги належать до широко розповсюджених, а тому є малозначущими, несуттєвими, не визначальними, та на висновок експерта про відсутність тотожності не впливають, а свідчать про деяку природну подібність почерків виконавця досліджуваного рукописного тексту у заяві від 07 липня 2014 року та ОСОБА_1 , а також про виконання досліджуваного підпису з наслідуванням якомусь справжньому підпису ОСОБА_1

Вказаний висновок експерта базується на досліджених матеріалах справи, є науково обґрунтованим, мотивованим, та не викликає сумнівів у суду у своїй достовірності. У судовому засіданні експерт ОСОБА_3 вказаний висновок повністю підтримав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами повністю спростовуються заперечення відповідача та підтверджується той факт, що 07 липня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» дійсно був укладений договір №9339 банківського вкладу(депозиту) «Найкращий on-line» у гривнях відповідно до якого банк відкрив позичальнику строковий(депозитний) рахунок та зарахував на нього грошові кошти в сумі 400000 грн. на строк до 12 липня 2015 року з виплатою 23 процентів річних, однак в подальшому ОСОБА_1. не були підписані ані додаткова угода №1 від 07 липня 2014 року до вказаного договору № 9339 банківського вкладу(депозиту) від 07 липня 2014 року, яка передбачає зміну відсоткової ставки за депозитом в бік збільшення, ані заява від 07 липня 2014 року до договору №9339 від 07 липня 2014 року, в якій вказано про ознайомлення вкладника із умовами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 4 частини 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 ст.82, частиною 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях-ч.6 ст.81 ЦПК України.

Відповідачем в обґрунтування поданих заперечень не надано суду будь-яких доказів.

За вказаних обставин, зважаючи на те, що в ході судового розгляду повністю знайшов своє підтвердження той факт, що додаткова угода №1 від 07 липня 2014 року до договору № 9339 банківського вкладу(депозиту), укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1. від 07 липня 2014 року всупереч вимог ст.ст. 203,207 ЦК України підписана від імені вкладника не позивачем, а іншою особою, суд приходить до переконання, що вказаний правочин слід визнати недійсним з тих підстав, що він підписаний особою, яка не мала на це відповідних повноважень та за відсутності реального волевиявлення позивача на його укладення.

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі, визнати недійсною додаткову угоду №1 від 07 липня 2014 року до договору банківського вкладу(депозиту) №9339 «Найкращий on-line» у гривнях, укладеного 07 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1.

В силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору та 5005 грн. витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 158, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.202, 203, 207, 215, 216, 217, 236, 621, 638, 1058, 1059, 1060 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 07 липня 2014 року до договору банківського вкладу(депозиту) №9339 «Найкращий on-line» у гривнях, укладеного 07 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, вул. Щорса, 36-Б, м.Київ, ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 551(п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 коп. сплаченого судового збору та 5005(п`ять тисяч п`ять) гривень витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич