Справа № 565/966/17
Провадження № 2/565/44/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- представника відповідача - адвоката Полюхович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 листопада 2011 року в розмірі 12334 (дванадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 90 коп. Вказані позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав заяву №б/н від 16 листопада 2011 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 300 (триста) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з доводами позивача відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії витягу з умов та правил надання банківських послуг та витягу з тарифів банку додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі ліцензії НБУ №22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі ліцензії НБУ №22 від 05 жовтня 2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує умови та правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. На переконання ПАТ КБ «Приватбанк», заявою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Вважає, що ст.207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку документів, в яких зафіксований зміст правочину, вчиненого у письмовій формі, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-ресурс. Свідченням приєднання до угоди відповідача та дії договору є факт користування ОСОБА_1 картковим рахунком та використання ним кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Згідно з доводами позивача пунктом 1.1.3.2.4 договору для ПАТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у кредитора інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 договору; у позичальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5 договору), а відповідно до п.1.1.5.2 договору неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. У позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» також покликається на п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 договору про те, що зміни в умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами умов та правил надання банківських послуг або тарифів банку клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п.2.1.1.5.4 договору. Позивач вказав, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив у позовній заяві, що згідно з п.2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашені суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5% від суми позову. Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Покликаючись на ч.2 ст.1050 і ч.2 ст.1054 ЦК України, позивач вказав, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 26 квітня 2017 має заборгованість у сумі 12334 (дванадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 90 коп., з яких: тіло кредиту в сумі 3644 (три тисячі шістсот сорок чотири) грн. 11 коп., нараховані відсотки за користування кредитом у сумі 3510 (три тисячі п`ятсот десять) грн. 06 коп., нарахована пеня в сумі 4117 (чотири тисячі сто сімнадцять) грн. 16 коп., а також відповідно до п.2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) в сумі 500 (п`ятсот) грн.. і штраф (процентна складова) в сумі 563 (п`ятсот шістдесят три) грн. 57 коп. Відповідно до п.1.1.7.11 договору договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.43. договору визначено, що сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. Згідно з доводами позивача ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «Приватбанк».

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. До позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» додано клопотання представника позивача Сафір Ф.О. про розгляд даної справи без його участі. Зміст вказаного клопотання також свідчить, що представник позивача в повному обсязі підтримує позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , зазначивши, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Полюхович О.І. в судовому засіданні повністю не визнала позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», зазначивши, що відповідач ОСОБА_1 заперечує факт укладення ним із позивачем кредитного договору №б/н від 16 листопада 2011 року, факт отримання кредитної картки та факт отримання кредиту в ПАТ КБ «Приватбанк» за цим кредитним договором. Окрім цього, згідно з доводами представника відповідача факт видачі позивачем кредиту для ОСОБА_1 за вказаним договором та факт наявності у відповідача заборгованості за цим договором належними і допустимими доказами не підтверджено. Цих обставин не передбачено у доданих до позовної заяви розрахунку заборгованості та витягу з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Представник ОСОБА_1 зазначила, що у доданій до позовної заяви анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку вказана інша сума кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold у розмірі 700 грн. Дані про зміну кредитного ліміту відсутні. На переконання представника відповідача, умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, розміщені на сайті ПАТ КБ «Приватбанк», не є умовами кредитного договору, оскільки з ними ОСОБА_1 не ознайомлювався і їх не підписував. Які саме умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку діяли станом на 16 листопада 2011 року позивач не довів. При цьому представник ОСОБА_1 зауважила, що умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк» постійно змінюються, тобто мають мінливий характер, про що вказав позивач. Представник відповідача не підтвердила належність підпису ОСОБА_1 наявного на анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN7656. Просила суд звернути увагу на наявність виправлення в даті, зазначеній в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, та врахувати, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN7656 стосується іншого договору SAMDN7656, а не договору №б/н від 16 листопада 2011 року, що свідчить про неналежність зазначених доказів. Пояснила, що зі слів ОСОБА_1 відомо, що він звертався у ПАТ КБ «Приватбанк» за карткою у 2016 році, проте цей кредитний договір не стосується даного предмету позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 16 листопада 2011 року. Зазначила, що у розрахунку заборгованості комісія та пеня (накопичувальним підсумком) наведена в одній колонці. Безпідставність розрахунку заборгованості також обґрунтовувала неможливістю одночасного застосування двох видів неустойки: і пені, і штрафу, тобто двох заходів одного виду відповідальності. На думку представника відповідача, довідка про видачу кредитних карток, яка виготовлена працівником ПАТ КБ «Приватбанк», є волевиявленням останнього, а не доказом. Також зауважила, що цей документ не містить даних яка саме кредитна картка із наведених чотирьох була видана ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 16 листопада 2011 року, не містить даних про використання відповідачем будь-якої із вказаних кредитних карток, а вказані дані про термін дії картки № НОМЕР_1 до червня 2015 року суперечать відомостям позову щодо строку дії картки протягом 12 місяців, що є строком дії кредитного договору. Вважає, що докази видачі позивачем кредитної картки відповідачу у справі відсутні. Згідно з доводами представника ОСОБА_1 вказаний позов ПАТ КБ «Приватбанк» є безпідставним і необгрунтованим. При вирішенні даного спору представник ОСОБА_1 просила суд застосувати правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19,і Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, наведені у постанові від 24 жовтня 2019 року у справі №591/1325/17, провадження №61-26267св18. Разом з цим з врахуванням закінчення дванадцятимісячного строку дії кредитної картки, представник відповідача заявила в судовому засіданні необхідність застосування наслідків спливу строку позовної давності на момент пред`явлення цього позову.

З`ясувавши доводи позивача та заслухавши пояснення відповідача, суд дослідив і оцінив в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними та необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених у справі обставинах.

Так, у позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» вказано, що згідно з заявою №б/н від 16 листопада 2011 року відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача кредит у розмірі 300 (триста) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Проте до позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» додано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій зазначено, що клієнт ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна». Кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold становить 700 (сімсот) грн. Дата підписання вказаної анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку клієнтом містить явні виправлення. Вказані обставини узгоджуються із запереченнями представника відповідача факту укладення ОСОБА_1 кредитного договору №б/н від 16 листопада 2011 року та викликають обґрунтований сумнів у достовірності зазначеного документу та його належності до предмету даного спору.

Додана до позовної заяви довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN7656, як видно з її змісту, стосується іншого договору SAMDN7656, а не кредитного договору №б/н від 16 листопада 2019 року, за яким пред`явлено ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості. Отже, вказаний доказ є неналежним, оскільки не стосується спору сторін та предмету доказування в даній цивільній справі, тому не може бути взятий судом до розгляду відповідно до ч.4 ст.77 ЦПК України.

Окрім цього, вказана довідка не містить ідентифікації особи прізвища, імені та по батькові, яка підписала цей документ. Представником відповідача заперечується належність вказаного підпису ОСОБА_1 . У анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку відсутні покликання на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN7656, як на складову договору про надання банківських послуг. Отже вказані документи між собою не пов`язані.

У дослідженій судом анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку вказано, що клієнт згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір надання банківських послуг.

Однак ПАТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви в обґрунтування заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором не додано ні пам`ятки клієнта, ні тарифів.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 01 квітня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 1063 (одна тисяча шістдесят три) грн. 57 коп. Разом з цим у цьому розрахунку вказано, що сальдо поточної заборгованості за кредитом станом на 01 квітня 2015 року становить 0 грн., сальдо простроченої заборгованості за кредитом станом на 01 квітня 2015 року 0 грн., загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) 0 грн., сума комісії та пені (накопичувальним підсумком) 0 грн. Зазначений розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 01 квітня 2015 року, містить дані про розмір наданого відповідачу 16 листопада 2011 року кредиту в сумі 380 (триста вісімдесят) грн., що не відповідає даним, вказаним ПАТ КБ «Приватбанк» у позовній заяві про надання ним ОСОБА_1 згідно з договором №б/н від 16 листопада 2011 року кредиту в розмірі 300 (триста) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Інший розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26 квітня 2017 року, який доданий ПАТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви, починається із даних обліку з 01 серпня 2015 року, тобто не є продовженням попереднього розрахунку, та містить суперечності між собою. Так, вказано, що заборгованість за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26 квітня 2017 року, становить 12334 (дванадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 90 коп., зокрема: тіло кредиту 3644 (три тисячі шістсот сорок чотири) грн. 11 коп., нараховані відсотки 3510 (три тисячі п`ятсот десять) грн. 06 коп., нарахована пеня 4117 (чотири тисячі сто сімнадцять) грн. 16 коп., загальна заборгованість за наданим кредитом 11271 (одинадцять тисяч двісті сімдесят одна) грн. 33 коп., заборгованість по судовим штрафам 1063 (одна тисяча шістдесят три) грн. 57 коп. Проте водночас у цьому розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26 квітня 2017 року, передбачено, що прострочені вимоги (накопичувальним підсумком) станом на 26 квітня 2017 року складають 2045 (дві тисячі сорок п`ять) грн. 15 коп.; складова заборгованості за наданим кредитом станом на 26 квітня 2017 року складає 10545 (десять тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 15 коп. і заборгованість за наданим кредитом становить 10545 (десять тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 15 коп.

Окрім цього, між розрахунком заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 01 квітня 2015 року і розрахунком заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26 квітня 2017 року, існують відмінності у розмірі процентної ставки. Так, у розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 01 квітня 2015 року процентна ставка (поточна заборгованість) і процентна ставка (прострочена заборгованість) становить 30 відсотків, станом на 01 вересня 2014 року і 01 жовтня 2014 року 34,8 відсотків та станом на 01 квітня 2015 року 43,2 відсотків, а в розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26 квітня 2017 року, зазначено, що процентна ставка складає 3,6 відсотків. Отже, наведені обставини вказують на те, що в цих розрахунках заборгованості за кредитним договором №б/н від 16 листопада 2011 року використані різні умови нарахування процентів за користування кредитом.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2019 року витребувано в ПАТ КБ «Приватбанк» докази: виписки по рахунку, відкритому для обслуговування кредитного договору б/н від 16 листопада 2011 року, із зазначенням даних про нарахування, погашення та залишок тіла кредиту, процентів за користування кредитом, пені та штрафів, а також даних про строк дії кредитної картки, виданої ОСОБА_1 .

У листі ПАТ КБ «Приватбанк» №324176-ВБ від 27 вересня 2019 року зазначено, що картка може бути видана при зверненні клієнта до установи банку, якщо термін її дії сплив або її було загублено, та якщо клас картки було підвищено у зв`язку з певними обставинами. Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнту. Згідно умов обслуговування банк відкриває клієнту картрахунок, видає картки, їх вид та строк дії визначено в заяві та в пам`ятці клієнта. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці.

У довідці ПАТ КБ «Приватбанк» без номеру і без дати, доданої до листа ПАТ КБ «Приватбанк» №324176-ВБ від 27 вересня 2019 року, вказано чотири номери карток, їх дата відкриття і термін дії. Однак у цій довідці не передбачено даних, які б свідчили про те, яка саме картка була видана ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 16 листопада 2011 року. Разом з цим зазначена довідка ПАТ КБ «Приватбанк» містить дані про те, що картка № НОМЕР_1 , яка відкрита 16 листопада 2011 року, мала термін дії до червня 2015 року.

Із виписки по картці № НОМЕР_1 слідує, що станом на 31 березня 2014 року після операції списання процентів за прострочений кредит залишок становив 0,65 грн. У подальшому за період часу з 01 квітня 2014 року до 01 березня 2016 року вказана виписка не містить жодних операцій та нарахувань чи сплати будь-яких платежів. Із 28 лютого 2014 року до 01 вересня 2019 року зазначена виписка по картці № НОМЕР_1 не має даних про використання кредитних коштів, а містить лише списання процентів за прострочений кредит, штрафу за прострочку по кредиту, списання процентів за використання кредитного ліміту та пені за прострочку по кредиту.

Підтверджуючих даних про те, що після закінчення строку дії картки № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк» було видано ОСОБА_1 іншу картку за кредитним договором б/н від 16 листопада 2011 року, позивачем не надано.

Отже, вказані обставини в своїй сукупності викликають об`єктивний сумнів у правильності і достовірності наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 01 квітня 2015 року і станом на 26 квітня 2017 року.

При цьому судом враховано, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надано суду доказів, які б підтверджували факт ознайомлення ОСОБА_1 з витягом з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, що доданий до позовної заяви. На вказаному документі підпис відповідача ОСОБА_1 відсутній.

Також позивачем не підтверджено жодними доказами факту отримання відповідачем 16 листопада 2011 року умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, або факту ознайомлення ОСОБА_1 із цим документом в інший спосіб.

Отже, сторони не досягли домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, пені і штрафів та порядку їх нарахування і сплати. Такі види платежів клієнта у користь банку договором не встановлені.

Окрім цього, в даному випадку позивачем не доведено, що станом на 16 листопада 2011 року діяли саме ці умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, що додані до позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк».

Отже, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «Приватбанк» в період з 16 листопада 2011 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом, про що вказано у позовній заяві та влисті ПАТ КБ «Приватбанк» №324176-ВБ від 27 вересня 2019 року. Таким чином, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу тарифи обслуговування кредитної картки «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, відсутність домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Отже, достовірні дані, які б свідчили про тарифи обслуговування кредитної картки «Універсальна» і умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, які діяли станом на 16 листопада 2011 року, відсутні.

Таким чином, з огляду на заперечення представником відповідача фактів ознайомлення ОСОБА_1 з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, їх отримання та підписання 16 листопада 2011 року, а також на ненадання ПАТ КБ «Приватбанк» доказів протилежного, додані до позовної заяви умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, не можуть бути покладені в основу рішення суду як підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26 квітня 2017 року, в загальній сумі 12334 (дванадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 90 коп., зокрема: тіла кредиту 3644 (три тисячі шістсот сорок чотири) грн. 11 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом 3510 (три тисячі п`ятсот десять) грн. 06 коп., нарахованої пені 4117 (чотири тисячі сто сімнадцять) грн. 16 коп., штрафу (фіксована частина) 500 (п`ятсот) і штрафу (процентна складова) 563 (п`ятсот шістдесят три) грн. 57 коп.

Надані суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 01 квітня 2015 року і розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16 листопада 2011 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26 квітня 2017 року, що складені позивачем, є безпідставними.

Висновок суду про безпідставність позовних вимог ПАт КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 ґрунтується на наступних нормах цивільного права.

Частинами 1, 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до cт.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 ст.548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України установлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України установлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з вимогами, передбаченими ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Надані позивачем правила надання банківських послуг Приватбанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Виходячи із зазначеного, враховуючи, що позивачем не надано належних і допустимих доказів у підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору №б/н 16 листопада 2011 року та досягнення згоди сторін з усіх істотних умов договору, а також видачі ОСОБА_1 кредитної картки і кредиту за цим кредитним договором та наявності у нього заборгованості за кредитним договором №б/н 16 листопада 2011 року, суд вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12334 (дванадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 90 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження м.Київ, вулиця Грушевського 1-д, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 14360570) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за їх безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення суду відкладено на 18 листопада 2019 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд