ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 367/5577/16-ц

провадження № 61-11041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Олійника В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 квітня 2016 року на автомобільній дорозі Київ-Ковель у місті Буча Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю її автомобіля Renault Logan, номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля Dodge Nitro під керуванням відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якої її автомобіль зазнав значних пошкоджень. Відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області

від 16 травня 2016 року.

За оцінкою спеціаліста вартість відновлювального ремонту її легкового автомобіля, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих в результаті ДТП, складає 87 878,19 грн; розмір майнової шкоди - 61 686,76 грн. Крім того, позивач сплатила 1 520 грн за проведення автотоварознавчої експертизи та 376,20 грн за дефектовку автомобіля, а також 1 485,09 грн витратила на пальне у зв`язку із судовим розглядом справи про адміністративне правопорушення у місцевому суді.

Вказувала, що внаслідок ДТП вона зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 5 000 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 у добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував, просила стягнути з нього 87 878,19 грн вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, 1 520 грн витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 376,20 грн витрат за дефектовку автомобіля, 1 485,09 грн витрат на пальне, 600 грн витрат на правову допомогу та відшкодувати 1 463,79 грн судового збору.

У процесі розгляду справи у суді першої інстанції позивач надала документи на підтвердження понесення судових витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн, додатково до вже заявленого розміру, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у загальній сумі 2 600 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня

2016 року, ухваленим у складі судді Оладько С. І., позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь позивача 61 686,76 грн майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1 520 грн за проведення автотоварознавчого дослідження, 376,20 грн за проведення робіт з дефектовки автомобіля та 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди, всього 68 582,76 грн, а також відшкодовано 3 000 грн судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у ДТП, встановленої постановою Ірпінського міського суду Київської області у справі про адміністративне правопорушення, доведеності завданої майнової шкоди у розмірі 61 686,76 грн і понесених витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 520 грн та

376,20 грн за проведення робіт з дефектовки автомобіля, моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог судом першої інстанції стягнено з відповідача судові витрати, понесені позивачем, що складаються з суми судового збору та витрат на правову допомогу, їх пропорційний розмірі становить 3 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2017 року, апеляційна скарга відповідача задоволена частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, витрат на правову допомогу та судових витрат скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 грн судових витрат.

У іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи позивачу у стягненні майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, виходив з встановленого факту відшкодування позивачу такої шкоди Моторним транспортним страховим бюро України

(далі - МТСБУ), тому така шкода не підлягає стягненню з відповідача. Крім того, відшкодуванню не підлягають витрати на правову допомогу, оскільки із журналу судових засідань апеляційний суд встановив, що Прокопенко О. П. брав участь у справі як представник позивача, а не як особа, яка надає правову допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просила рішення апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2017 року скасувати в частині відшкодування майнової та моральної шкоди, залишити у цій частині в силі рішення Ірпенського міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що докази на підтвердження виплати їй страхового відшкодування від МТСБУ відповідачем надані до суду апеляційної інстанції і поважності причин неподання таких доказів до суду першої інстанції не наведено. Тому суд апеляційної інстанції безпідставно врахував ці докази на стадії апеляційного провадження.

Крім того, суд апеляційної інстанції доказом здійснення регламентної виплати помилково прийняв не відповідні платіжні документи, а листи МТСБУ, адресовані відповідачу. Суд апеляційної інстанції також не врахував наявні у матеріалах справи докази понесених судових витрат на правову допомогу, надану їй адвокатом Прокопенком О. П., і її заяву про відшкодування витрат, понесених у зв`язку із оплатою автотоварознавчого дослідження та робіт з дефектовки автомобіля.

Позиція інших учасників справи

У квітні 2017 року ОСОБА_2 подав заперечення на касаційну скаргу, у яких вказав на її необґрунтованість. Вважає, що докази, надані позивачем на підтвердження розміру майнової шкоди, є неналежними і шкода, завдана майну позивача внаслідок ДТП, відшкодована МТСБУ. У частині витрат на правову допомогу висновки суду апеляційної інстанції вважав правильними, так як Прокопенко О. П. брав участь у справі як представник позивача.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та ухвалою цього суду від 15 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд

(стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є власником автомобіляRenault Logan номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

17 квітня 2016 року біля 18 год 10 хв на трасі Київ-Ковель у місті Буча Київської області сталася ДТП за участю автомобіля Renault Logan номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача у справі - ОСОБА_1 та автомобіля Dodge Nitro номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_2 .

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16 травня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні пункту 13.1 Правил дорожнього руху та притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статею 124 КУпАП, з накладенням штрафу у сумі 340 грн.

Вказана постанова суду набрала законної сили.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що внаслідок цієї ДТП пошкоджено автомобіль Renault Logan номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є позивач.

Зі звіту № 0131 від 28 квітня 2016 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , суди встановили, що майнова шкода, завдана власнику автомобіля Renault Logan номерний знак НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 61 686,76 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля - 87 878,19 грн.

Крім того, позивач сплатила 1 520 грн за проведення автотоварознавчого дослідження та 376,20 грн за проведення робіт з дефектовки автомобіля.

МТСБУ виплатило ОСОБА_1 63 206,76 грн майнової шкоди, завданої внаслідок цієї ДТП, і факт отримання вказаних коштів сама позивач не заперечує.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, заперечень на неї, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (підпункт а пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Зі звіту № 0131 від 28 квітня 2016 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , суди встановили, що майнова шкода, завдана власнику автомобіля Renault Logan номерний знак НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 61 686,76 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля - 87 878,19 грн.

Крім того, позивач сплатила 1 520 грн за проведення автотоварознавчого дослідження та 376,20 грн за проведення робіт з дефектовки автомобіля.

Апеляційним судом встановлено, що Моторним транспортним страховим бюро України здійснено ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, у загальному розмірі 63 206,76 грн, що не заперечується позивачем.

У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі

№ 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

На підтвердження розміру понесених нею витрат на відновлення транспортного засобу після ДТП ОСОБА_1 надала розрахунок-фактуру № J6 від 20 квітня 2016 року, наряд-замовлення № J6 від 18 серпня 2016 року та акт виконаних робіт № J від 2 вересня 2016 року, якими підтверджувала суму витрат на проведення ремонту автомобіля. Також позивач надала суду квитанції № 0.0.58841732.1

від 21 липня 2016 року на суму 50 000 грн та № 4281245 від 2 вересня 2016 року на суму 22 869,69 грн.

Зазначивши, що МТСБУ відшкодовано позивачу майнову шкоду у повному обсязі, суд апеляційної інстанції не встановив фактичну вартість ремонту автомобіля Renault Logan номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відшкодування страховиком майнової шкоди у повному обсязі.

Касаційний суд, з урахуванням встановлених статтею 400 ЦПК України меж розгляду справи у суді касаційної інстанції, процесуальної можливості усунути допущені апеляційним судом недоліки не має, так як не може переоцінювати докази, встановлювати та вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП, витрат на правову допомогу та судових витрат, не може вважатися законним і обґрунтованим, тому відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи належить врахувати викладене, надати належну оцінку доказам, поданим ОСОБА_1 на підтвердження розміру понесених нею витрат на ремонт транспортного засобу; встановити розмір таких витрат з урахуванням необхідності їх понесення для відновлення пошкоджень внаслідок ДТП та перебування цих пошкоджень у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП; встановити різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням; надати оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції з урахуванням статті 367 ЦПК України, ухваливши судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Враховуючи, що касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, рішення апеляційного суду з урахуванням статті 400 ЦПК України у цій частині касаційним судом не переглядається.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так як касаційний суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 411, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та в частині вирішення питання відшкодування судових витрат скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов