Справа № 161/4641/17
Провадження № 2/161/354/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі судового засіданні Загоровській І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до Приватного малого підприємства "Інвід", ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся в суд до Приватного малого підприємства "Інвід", ОСОБА_2 про стягнення коштів

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.05.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є ПАТ АБ «Украгазбанк» та приватне мале підприємством «Інвід» було укладено кредитний договір №05/08-К02, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 480 000, 00 грн.

Відповідно до п.1.3 даного кредитного договору кредит надається з 05.05.2008 року строком на 60 місяців і позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту.

Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору за використання кредитних коштів у межах встановленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 20% річних. При цьому, за користування кредитними коштами понад термін, визначений в п.1.3 цього договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 21% річних.

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між АБ «Укргазбанк», ПМП «Інвід» та ОСОБА_3 було укладеним договір поруки № 1 від 05.05.2008 року.

Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель зобов'язався перед ПАТ «Украгазбанк» відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 1.2. вказаного Договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання зобов'язань по Кредитному договору.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за договором в тому ж обсязі, що і позичальник, тобто в повному обсязі, саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, неустойку за невиконання або неналежне виконання зобов'язань.

У зв'язку з невиконанням відповідачами зобов'язань за кредитним договором Банк змушений був здійснювати захист своїх інтересів у судовому порядку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2014 року в цивільній справі № 161/18953/13-ц було задоволено позов АБ «УКРГАЗБАНК» про стягнення солідарно з ПМП «Інвід» та з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 497 346,85 грн., з яких: 424 355,59 грн. - заборгованість за кредитом, 25 903,88 грн. - заборгованість за процентами, 47 087,38 грн. - неустойка (пеня).

Вказане рішення суду в добровільному порядку не виконано.

Разом з цим, відповідачами не виконуються зобов'язання щодо сплати процентів та пені за кредитним договором, нарахованих після ухвалення вказаного судового рішення.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.09.2016 року (включно) загальна сума заборгованості становить 914 434,82 грн., з яких: 424 355,59 грн. - заборгованість за кредитом, 454 877,82 грн. - заборгованість за процентами, 35 201,41 грн. - неустойка (пеня).

Таким чином, після ухвалення судового рішення від 15.04.2014 року станом на 30.09.2016 року за кредитним договором виникла нова заборгованість на загальну суму 464 175,35 грн., з яких: 428 973,94 грн. - заборгованість за процентами, 35 201,41 грн. - неустойка (пеня).

На підставі наведеного, просить суд стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача кредитну заборгованість 464 175, 35 грн, з яких: 428 973, 94 грн заборгованість за процентами, 35 201, 41 грн - неустойка(пеня) та судовий збір по справі.

У судовому засіданні представник позивача Ольховський М.В. позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечила проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що 06.05.2010 року позивач звертався в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до ПМП «Інвід» та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, звернення стягнення на заставне майно, в якому просив суд стягнути достроково всю суму кредиту разом з нарахованими процентами та пенею. За результатами розгляду цього позову апеляційним судом Волинської області було ухвалено рішення від 29.05.2012 року у справі №2-250/11, яким в рахунок погашення заборгованості ПМП «ІНВІД» на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» за кредитним договором №05/08-К/02 від 05.05.2008 року в розмірі 481 123,38 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки. Таким чином позивач, пред'явивши 06.05.2010 року в суд позов про дострокове стягнення всієї суми кредиту, реалізував своє право, передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України, у зв'язку з чим втратив право, передбачене частиною першою статті 1048 ЦК України щодо нарахування та отримання процентів, передбачених умовами кредитного договору.

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції.

Відповідності до п.9 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

05.05.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є ПАТ АБ «Украгазбанк» та приватне мале підприємством «Інвід» було укладено кредитний договір №05/08-К02, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 480 000, 00 грн.(а.с.4-7).

Відповідно до п.1.3 даного кредитного договору кредит надається з 05.05.2008 року строком на 60 місяців і позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту.

У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом позичальник зобов'язався (п.3.3. кредитного договору) сплачувати проценти за користування кредитом виходячи . Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору за порушення строків по кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період існування заборгованості, обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання зобов'язань від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості.

Відповідно до пункту 6.9 кредитного договору строк його дії визначено з моменту набрання ним юридичної сили по 03.05.2014 року. Закінчення строку дії договору звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору не тягне за собою припинення зобов'язань, що випливають з цього договору, також у випадку , якщо такі зобов'язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов'язань, що лишились невиконаними на момент закінчення строку дії договору.

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між АБ «Укргазбанк», ПМП «Інвід» та ОСОБА_3 було укладеним договір поруки № 1 від 05.05.2008 року.

Пунктом 1.1. вказаного Договору поруки встановлено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання зобов'язань по Кредитному договору.

Кредитним договором передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по договору банк має право відмовитися від виконання зобов'язань та/або розірвати цей договір при цьому позичальник зобов'язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші витрати, понесені банком.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2014 року в цивільній справі № 161/18953/13-ц було задоволено позов АБ «УКРГАЗБАНК» про стягнення солідарно з ПМП «Інвід» та з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 497 346,85 грн., з яких: 424 355,59 грн. - заборгованість за кредитом, 25 903,88 грн. - заборгованість за процентами, 47 087,38 грн. - неустойка (пеня) (а.с. 10,11).

Крім того, судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2011 року позов ПАТ «Укргазбанк» до ПМП «Інвід», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. 29.05.2012 року Апеляційним судом Волинської області заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 3 серпня 2011 року скасовано та постановлено у справі нове рішення. В рахунок погашення заборгованості Приватного малого підприємства «Інвід» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 05/08-К/02 від 05.05.2008 року в розмірі 481 123,38 грн ( в тому числі 5 346,98 грн. - строкові відсотки, 7 324,06 грн. - прострочені відсотки, 275 555,53 грн. - строковий кредит, 160 000,06 грн. прострочений кредит) звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05.05.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» та Приватним малим підприємством «Інвід», посвідченим приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І.В. 05.05.2008 року, реєстровий № 502. А саме, на матеріально-технічний склад А-1, площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Зміїнець, вул. Медична, 25 початковою вартістю 532 000 грн та земельну ділянку, на якій знаходиться дане нерухоме майно, площею 0,7909 га за цією ж адресою, початковою вартістю 597 500,00 грн (а.с. 43-зворот).

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Укргазбанк», використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов'язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов'язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разіпорушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується.Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Таким чином позивач, пред'явивши 06.05.2010 року в суд позов про дострокове стягнення всієї суми кредиту, реалізував своє право, передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України, у зв'язку з чим втратив право, передбачене частиною першою статті 1048 ЦК України щодо нарахування та отримання процентів, передбачених умовами кредитного договору.

Отже, позовні вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ПМП «ІНВІД», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/08-К/02 від 05.05.2008 року в розмірі 464 175,35 грн., яка складається із заборгованість за процентами в сумі 428 973,94 грн. та заборгованості по пені (нарахованої на проценти) в сумі 35 201,41 грн. не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 263,264, 265,354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 533, 546, 610-612, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до Приватного малого підприємства "Інвід", ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.04.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук