Справа № 206/4550/19
Провадження № 2/206/1175/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.08.1994 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2011 було розірвано. 16.07.2000 у позивача та відповідача народився син ОСОБА_4 , який на час подання позову є повнолітнім. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживала та проживає з позивачем, відповідач проживає окремо. Після закінчення школи, ОСОБА_5 продовжує навчання та є студентом денної форми навчання в університеті Чеської Республіки, а тому потребує матеріальної допомоги. З початку 2019 року відповідач став сплачувати аліменти несвоєчасно, останній платіж був 03.05.2019 в розмірі 1000,00 грн. Оскільки спільна дитина позивача та відповідача продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина на період навчання. Позивачу відомо, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, але чи отримує він регулярний офіційний дохід у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибуток від здійснення господарської діяльності зареєстрованого суб`єкта господарювання їй не відомо. Самостійно надавати матеріальну допомогу дитині для належного та необхідного забезпечення та утримання позивач одна не може. На підставі чого, позивач просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина на час його навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дати подання позову до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого останній зазначив, що він перебуває в офіційному шлюбі, зареєстрованому 07.02.2015 з громадянкою ОСОБА_3 . Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак відповідач має забезпечувати себе, дружину та малолітнього сина. Також на утриманні відповідача перебуває мати ОСОБА_7 , вона є непрацездатним пенсіонером з мізерною пенсією, яку в силу віку та стану здоров`я витрачає в основній частині на ліки. Відповідачем було сплачено за складну операцію 28500,00 грн., яка була проведена його матері ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після операції матері відповідача необхідно пройти курс відновлення, за який відповідно буде сплачувати відповідач. В той же час, відповідач не ухиляється від свого обов`язку по утриманню повнолітнього сина та має можливість сплачувати посильну суму у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення його повнолітнім сином 23 років. В зв`язку із чим, відповідач просив в позові щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина на час його навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дати подання позову до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, тобто до 16.07.2023 відмовити повністю та ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на утримання сина ОСОБА_4 фіксовану суму аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення ним віку 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем було подано відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, згідно змісту якої остання зазначила, що підстави не визнання позову наведенні відповідачем у його відзиві на позов є необґрунтованими, тому у відповідності до позовних вимог з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23 років в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дати подання позову до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач, як батько зобов`язаний його матеріально утримувати та взмозі надавати матеріальну допомогу.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив стягнути з відповідача аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частки всіх доходів до досягнення повнолітнім сином 23 років, зазначив, що вартість навчання складає 1500 євро на рік.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що його середньомісячний дохід становить приблизно 20000,00 грн., при цьому має інші видатки, тому просив стягувати з нього фіксовану суму аліментів в розмірі 1500,00 грн. щомісячно.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

14.08.2019 позивачем подано дану позовну заяву. 19.08.2019 ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху.

30.08.2019 у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

09.10.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

21.10.2019 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

28.10.2019 представником позивача було подано клопотання про витребування доказів, яке судом в порядку ст. 126 ЦПК України було залишено без розгляду.

Під час розгляду справи судом заслухано представника позивача та відповідача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

29.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та докази відхилені судом.

27.08.1994 між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1508, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , матір`ю дитини зазначено позивача, а батьком - відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , яке було видано відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, запис № 717 (а.с. 9).

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровського від 29.12.2011 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 10).

Згідно копії договору про надання послуг від 26.02.2019, між Освітнім центром «Association» та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було укладено договір, предметом якого є курс чеської мови, курс профільної підготовки до вступу, курс термінології на чеській мові, вартість курсів складає 4499,00 євро (а.с. 17).

Відповідно до рішення Чеського технічного університету в м. Празі від 20.06.2019, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято в академічному році 2019/2020 на навчання, форма навчання: очна (а.с. 18-20).

Як вбачається з виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.08.2019 по надходженням коштів по рахунку ОСОБА_4 , останній отримував кошти на рахунок у період з 01.01.2019 по 22.08.2019 (а.с. 35-36).

З копії візи № НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав чеську візу на період з 08.09.2018 по 31.08.2019 (а.с. 37).

07.02.2015 між відповідачем та ОСОБА_10 (після державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_11 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, серії НОМЕР_4 , актовий запис № 24 (а.с. 48).

Згідно копії свідоцтва про народження виданого 26.05.2015 Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, серії НОМЕР_5 , актовий запис № 309, у відповідача та ОСОБА_12 народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення, серії НОМЕР_6 виданого 25.04.1941 Пенсійним фондом України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є пенсіонеркою за віком, а також інвалідом 3 гр. у зв`язку із трудовим каліцтвом (а.с. 62).

Між відповідачем та ТОВ «Ендотехномед» було укладено договір про надання матері відповідача ОСОБА_13 медичних послуг, що підтверджується копією заяви про приєднання № 5654/ЕТМ/19 від 25.09.2019 до Публічного договору про надання медичних послуг (а.с.63).

Відповідачем ОСОБА_2 було сплачено 28500,00 грн. за надання медичних послуг ТОВ «ЕНДОТЕХНОМЕД», що підтверджується копією квитанції № 11863 від 26.09.2019 (а.с. 64).

Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 0175619, ОСОБА_13 24.09.2019 проведено медичну операцію (а.с. 65).

26.09.2019 між відповідачем та ТОВ «Ендотехномед» було укладено акт приймання-передачі наданих медичних послуг до заяви про приєднання № 5654/ЕТМ/19 від 25.09.2019 (а.с. 68).

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, дата запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця 15.09.2016 № 2 026 000 0000 038310 (а.с. 66).

В той же час, суд відхиляє як належний, допустимий та достовірний доказ долучений позивачем показник прожиткового мінімуму в Чехії, складений на основі інформації взятої з інтернет сайтів https://www.binio.ru та http://www.volen.cz/ru, оскільки останній було складено на підставі інформації взятої з неофіційних джерел, відтак у суду немає підстав вважати, що дані зазначені у долученому позивачем показнику прожиткового мінімуму у Чехії встановлено та затверджено безпосередньо урядом Чехії (а.с. 34).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.59, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Однак, відповідно до статті 199 СК України і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням.

Таким чином, аналізуючи середньомісячний дохід відповідача, який складає в середньому 20000,00 грн., потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі у зв`язку із дороговартісним навчанням у Чехії, а також, діючи передусім в інтересах обох дітей відповідача, та з огляду на обов`язок батьків забезпечувати своїх дітей та дбати про їх необхідний та достатній рівень життя, суд, вважає, що пропозиція відповідача по призначенню аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років не може бути достатньою та обґрунтованою з дотриманням норм, регулюючих права дітей.

В той же час, суд не може повністю погодитись із вимогою позивача щодо розміру стягуваних аліментів, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дати подання позову до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судом було встановлено, що на утриманні відповідача окрім повнолітнього сина перебуває ще дружина, малолітній син та непрацездатна мати пенсіонерка.

Відтак, судом враховуються обставини зазначені у матеріалах справи, щодо наявності у відповідача на утриманні дружини, малолітнього сина та непрацездатної матері пенсіонерки, яка потребує допомоги за станом здоров`я.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для забезпечення належної матеріальної допомоги повнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який продовжує навчання з відповідача достатнім буде стягнення аліментів у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновків, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 281-283, 430 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ), аліменти на час навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стягнення здійснювати з 14.08.2019 до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01.11.2019.

Головуючий суддя: К.С. Маштак