печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

справа № 757/22714/19-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Правекс-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві за правилами позовного (загального) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання незаконним наказу про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання незаконною зміну істотних умов праці, скасування рішень про зміну істотних умов праці, зобов`язання поновити попередні умови праці,-

представник позивача: ОСОБА_2

представник відповідача: Мельник В.В.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконним наказ від 16.04.2018р. № 582-к щодо її звільнення та поновити її на роботі; стягнути з відповідача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу; визнати незаконною зміну істотних умов праці за рішенням банку від 31.10.2017р. №249 та рішенням Спостережної ради ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 27.04.2017р. №5-17.18 та скасувати вказані рішення; зобов`язати відповідача поновити попередні умови праці та стягнути з нього судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2018 року її було звільнено з посади начальника відділу забезпечення головного фінансового управління за п. 6 ст. 36 КЗпП (в зв`язку з незгодою з істотними змінами умов праці).

Вважає своє звільнення незаконним, посилаючись на те, що рішенням ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 31.10.2017 року №249 щодо неї були змінені істотні умови праці, зокрема, тривалість робочого часу було скорочено з 40 годин на тиждень до двох годин, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Таке рішення було прийнято на виконання рішення Спостережної ради відповідача від 27.04.2017 року №5-17.18.

06.02.2018 року її було поінформовано, що згідно рішення не раніше ніж через два місяці після попередження зміняться істотні умови праці, втім точної дати, з якої настануть змінені умови ні рішення, ні повідомлення не містять. Посилаючись на те, що точна дата є істотною умовою відповідних змін, оскільки знаючи точну дату вона б могла прийняти для себе рішення, влаштовують її такі зміни чи ні. Отже, відповідач був зобов`язаний повідомити її про точну дату таких змін, та, відповідно, не пізніше ніж за два місяці.

Листом від 05.04.2018 року вона повідомила відповідача, що інформація, надана їй 06.02.2018 року у повідомлені про зміну істотних умов праці є неповною та недостовірною, що в свою чергу позбавило її можливості вирішити для себе прийняти такі зміни чи відмовитись.

Втім вже 06.04.2018 року відповідач прийняв наказ №527 про встановлення їй режиму роботи: 2 години на тиждень з 10.04.2018 року, і, оскільки, вона відмовилась від такого режиму, вже 16.04.2018 року відповідач наказом №582-к звільнив її за п. 6 ст. 36 КЗпП.

Посилаючись на порушення банком вимог п. 3 ст. 32 КЗпП щодо повідомлення її за два місці про всі істотні умови змін до введення їх в дію, вважає своє звільнення незаконним.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. від 25.07.2018 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

03.09.2018 року відповідач подав до суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

05.02.2019 року на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Матійчук Г.О.

05.10.2018 року та 10.10.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти позову. Зокрема, відповідач зазначає, що позивача було звільнено в зв`язку з відмовою останньою продовжити роботу у змінених умовах праці. Про зміну істотних умов праці позивача було повідомлено у встановлені законом строки, тобто за два місяці до впровадження таких змін, зокрема попередження про наступну зміну істотних умов праці відповідачем було підготовлено 08.12.2017 року, але в зв`язку з перебуванням позивача у стані тимчасової непрацездатності, остання ознайомилась із попередженням 06.02.2018 року, а наказом від 06.04.2018 року ці зміни було впроваджено для позивача з 10.04.2018 року. При цьому, з наказом від 06.04.2018 року позивач ознайомилась - 16.04.2018 року, в зв`язку з черговою тимчасовою непрацездатністю, тоді ж вона і заперечила змінені умови праці, зазначивши про це у наказі №527-к від 06.04.2018 року.

Зміни в організації виробництва і праці, які стали підставою для зміни істотних умов праці для позивача (і не тільки для неї) стали наслідком прийняття Головою Правління банку рішення № 249 від 31 жовтня 2017 року «Про проведення скорочення штату та зміну істотних умов праці для деяких працівників банку», яким вирішено скоротити штат та чисельність працівників банку, виключивши із штатного розпису та організаційно-штатних структур банку згідно з додатком, у порядку та у строки, передбачені законодавством (пункт 1), та змінити істотні умови праці працівникам встановленням неповного робочого часу (тривалістю робочого часу 2 години на тиждень з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у робочий день - середу, відповідно до додатку 2), з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, перерахованим у додатку 2, у порядку та у строки, передбачені законодавством (пункт 2).

Таке рішення було прийнято на виконання рішення Спостережної ради банку, яке в свою чергу зумовлено необхідністю проведення організаційних змін в роботі деяких відділів.

Крім того, відповідач заперечує позовні вимоги позивача й в частині відшкодування витрат на правову допомогу, з підстав необґрунтованості розміру вартості таких послуг.

В своїх додаткових поясненнях відповідач зауважує, що чинним законодавством не передбачено право працівника оскаржувати рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключно компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою частиною права на управління діяльністю підприємством чи установою. Право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення. До повноважень суду входить лише перевірка правомірності звільнення конкретного працівника з роботи та дотримання роботодавцем процедури звільнення. Скасування рішення роботодавця про скорочення штату працівників підприємства чи установи є втручанням у здійснення внутрішньої діяльності такої юридичної особи. Просили відмовити у задоволені позову.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.2016 року працювала на посаді начальника відділу забезпечення головного фінансового управління в ПАТ КБ «Правекс-Банк».

Рішенням Спостережної ради ПАТ КБ «Правекс-Банк» № 5-17.18, для досягнення цілей, визначених «Стратегією та планом прибутковості 2017-2019 років», а також з метою плавного переходу до нової бізнес-моделі і до цільового розміру Банку (включаючи заплановане скорочення мережі), оптимізації структури та процедур задля поліпшення процесів та виконання збереження видатків з точки зору кількості ресурсів, затверджено організаційну структуру ПАТ КБ «Правекс-Банк» та доручено начальнику відділу спеціальної координації, у співпраці з організаційним відділом кредитного відділу та інших головних управлінь ІСП та залученими структурними підрозділами організувати проведення належного аналізу та забезпечити, за необхідності, впровадження необхідних заходів щодо скорочення чисельності та штату персоналу Головного Офісу та зміни істотних умов праці працівників, зменшення видатків на утримання персоналу, з огляду на зміни в організації виробництва і праці, зумовлені бізнес-умовами та меншою мережею відділень.

На виконання даного рішення Спостережної ради банку було видано Рішення Голови Правління № 249 від 31.10.2017 року «Про проведення скорочення штату та зміну істотних умов праці для деяких працівників «Правекс-Банк» (Рішення № 249), яким вирішено скоротити штат та чисельність працівників банку, виключивши із штатного розпису та організаційно-штатних структур банку згідно з додатком, у порядку та у строки, передбачені законодавством (пункт 1), та змінити істотні умови праці працівникам встановленням неповного робочого часу (тривалістю робочого часу 2 години на тиждень з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у робочий день - середу, відповідно до додатку 2), з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, перерахованим у додатку 2, у порядку та у строки, передбачені законодавством (пункт 2) (а.с.155-156).

В додатку № 2 до рішення, зазначено перелік працівників, щодо яких здійснюються заходи, передбачені пунктом 3.4 цього Рішення №249, та яким встановлено тривалість робочого часу дві години на тиждень. У пункті 1 додатку №2 переліку, значиться ОСОБА_1 , начальник відділу забезпечення головного фінансового управління (а.с. 158).

06.02.2018 року ОСОБА_1 попереджена про наступну зміну істотних умов праці, зокрема в попереджені зазначено, що не раніше ніж через два місяці їй буде встановлено тривалість робочого часу дві години в тиждень з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. ОСОБА_1 не погодилася на таку зміну істотних умов праці, про що зазначила в наказі №527-к від 06.04.2018 року (а.с.154).

Наказом ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 16.04.2018 року № 582-к ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із відмовою від продовження роботи із зміненими істотними умовами праці за пунктом 6 статті 36 КЗпП України з 16.04.2018 року з виплатою компенсації за 14 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та 20 календарних днів невикористаної додаткової соціальної відпустки, як працівниці яка має двох і більше дітей до 15 років за 2017-2018 р.р., а також вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

У пункті 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що згідно з частиною третьої статі 32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці, та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно з положеннями п. 6 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників. У тому ж разі, коли такі зміни в організації виробництва і праці супроводжуються скороченням чисельності або штату працівників, змінами в їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями може мати місце звільнення працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з Рішенням Голови Правління № 249 від 31.10.2017 року «Про проведення скорочення штату та зміну істотних умов праці для деяких працівників «Правекс-Банк» вирішено, зокрема, змінити істотні умови праці працівникам, шляхом встановлення неповного робочого часу (тривалістю робочого часу дві години на тиждень з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у робочий день - середу, відповідно до додатку 2), з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, перерахованим у додатку 2, у порядку та у строки, передбачені законодавством (пункт 2). В додатку № 2 до вказаного Рішення зазначено перелік працівників щодо яких здійснюється заходи, передбачені пунктом 3.4 цього рішення, та яким встановлено тривалість робочого часу дві години на тиждень. У пункті 1 додатку №2 переліку значиться прізвище - ОСОБА_1 (начальник відділу забезпечення головного фінансового управління) (а.с.158).

Тобто вбачається, що на підприємстві відбулися зміни істотних умов праці, шляхом встановлення неповного робочого часу для деяких працівників, в коло яких увійшла позивач. Проте, остання не погодилася на таку зміну істотних умов праці, що підтвердила своїм підписом (а.с.154).

Про такі зміни позивача було повідомлено 06.02.2018 року, тобто за два місяці до введення в дію таких змін, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 96).

Доводи ОСОБА_1 про те, що під зміною істотних умов праці відповідач насправді приховав справжню причину для її звільнення, а саме: позбутись її, як працівниці, яка в зв`язку з повторюваними хворобами дітей, періодично перебуває на «лікарняному» не знайшли свого підтвердження і не підкріплені жодним належним доказом; і крім того спростовуються постановою Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №607/3416/18-ц в справі за позовом бувшої працівниці ПАТ КБ «Правекс-Банк» ОСОБА_4 , яка була звільнена з роботи за аналогічних обставин та на підставі тих самих рішень відповідача.

Таким чином позовні вимоги позивача в частині визнання наказу №582-к від 16.04.2018 року незаконним та поновлення її на посаді безпідставні. Відповідно позовна вимога про стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, як похідна, не підлягає задоволенню. Суд також зауважує, що позивачем навіть не здійснено розрахунок такої суми.

Позовні вимоги про визнання незаконною зміну істотних умов праці за Рішенням відповідача від 31.10.2017 року №249 та рішення Спостережної Ради ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 27.04.2017 року № 5-17.18, їх скасування та зобов`язання поновити попередні умови праці також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників, в т.ч. оскаржити наказ про звільнення.

В межах вирішення даної справи, судом з`ясовано питання дотримання законності звільнення позивача.

Частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту своїх прав в частині позовних вимог про визнання незаконною зміну істотних умов праці за Рішенням ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 31.10.2017 року №249 та Рішення Спостережної Ради ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 27.04.2017 року № 5-17.18, їх скасування та зобов`язання поновити попередні умови праці, оскільки прийняття цих рішень є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. Таку правову позицію висловив Верховний Суд в своїй постанові від 28.03.2019 року у справі №755/3495/16-ц.

Що стосується вимог про відшкодування судових витрат, то останні не підлягають відшкодуванню на користь позивача, оскільки є похідними від основних вимог, до того ж розмір наданої позивачу правничої допомоги нею не доведений та не обґрунтований належними доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32, 36, 237 КЗпП України; ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 263-265, 351-352, 354-356 ЦПК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року №9,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання незаконною зміну істотних умов праці, скасування рішень про зміну істотних умов праці, зобов`язання поновити попередні умови праці - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Акціонерне товариство «Правекс-Банк» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2,).

Суддя Г.О.Матійчук