Справа № 752/2483/19
Провадження № 2/752/3944/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 серпня 2019 року Голосіївським районним судом м.Києва у

складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Лисенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та відшкодування збитків, суд -

Встановив

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просила суд стягнути з останнього на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 40537 грн. та суму збитків, спричинені через прострочення за сплатою аліментів, яка дорівнює інфляції за весь період прострочення.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25.05.2018 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 05 лютого 2018 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2021 року.

Однак через несплату аліментів станом на 30.12.2018 заборгованість відповідача перед позивачем становить 37063,50 грн. Станом на подання позову (лютий 2019 року) сума заборгованості збільшилася на розмір одного місячного платежу за січень 2019 року, тобто на 3474,25 грн. та розмір заборгованості становить 40537,75 грн.

До того ж за розрахунками позивача загальна сума неустойки (пені) за прострочення виконання зобов`язання за дванадцять місяців у розмірі 40537,75 грн., у зв`язку з чим позивач вважає необхідним стягнути вказану заборгованість з пені по сплаті аліментів на її користь та збитки, пов`язані з порушенням зобов`язання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.02.2019 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25.05.2018 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 05 лютого 2018 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2021 року, але не більше ніж до досягнення сином 23 річного віку.

Відповідно до розрахунку Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.01.2019 станом на 31.12.2018 заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за виконавчим листом № 752/2388/18 від 04.07.2018 становить 37063,50 грн. (а.с. 16).

Із вказаного вбачається, що відповідачем сплата аліментів не проводилася.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження; нормативно-правовий акт № 1404-VIII від 02.06.2016» ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

За приписами ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Виходячи з вищевказаних положень та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позов в цій частині є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Проте, позивачем, виходячи зі змісту ст. 625 ЦК України, заявлено вимогу про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання. Дана вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають, насамперед, договірні правовідносини.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Крім того, передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК не поширюється на трудові та сімейні правовідносини.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення суми інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання є необгрунтованою, оскільки грошове зобов`язання відповідача, а саме обов`язок сплати аліментів на дитину, перед позивачем виникло не з договірних правовідносин, а на підставі рішення суду. Окрім того, зобов`язання щодо сплати аліментів виникає з сімейних правовідносин та регулюється спеціальним законодавством. Отже, до даного виду зобов`язання, в разі його порушення, правило ст. 625 ЦК України не застосовується, а отже в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, проте, підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. 196 СК України, ст. 5, 12-13, 76, 81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та відшкодування збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Завалівка Макарівського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 40537 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя