Постанова

Іменем України

15 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 678/115/15-ц

провадження № 61-31537св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року у складі судді Ходоровського І.Б. та рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2017 року у складі суддів: П'єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

27 квітня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Камерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 19 грудня 2007 року між банком і ОСОБА_5 укладено кредитний договір № HML0GA00007896 (далі - кредитний договір), відповідно до якого ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 11 900,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 16 грудня 2027 року, зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановлені кредитним договором.

Із метою забезпечення кредитного зобов'язання 19 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору станом на 03 квітня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 14 774,59 доларів США, а саме: 12 570,92 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 305,31 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 78,36 доларів США - комісія за користування кредитом, 106,32 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 10,64 доларів США - штраф (фіксована частина), 703,05 доларів США - штраф (процентна складова).

Банк просив стягнути заборгованість з відповідачів у солідарному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 03 квітня 2015 року за кредитним договором № НМL0GA00007896 від 19 грудня 2007 року у розмірі 13 954,59 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ), станом на 03 квітня 2015 року - 23,50 грн за 1 долар, складає 327 932,87 грн та 2 498,52 грн, з них: заборгованість за кредитом 12 570,92 доларів США (еквівалент 295 416,62 грн), заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 1 305,31 доларів США (еквівалент 30 674,79 грн), комісія за користування кредитом - 78,36 доларів США (еквівалент 1 841,46 грн), а також пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 2 498,52 грн, а всього 13 954,59 доларів США (еквівалент 327 532,87 грн) та 2 498,52 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 3 472,03 грн по 1 736,02 грн з кожного.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5, як позичальник, не виконала своїх зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитом, відсоткам, комісією та пенею є обґрунтованими.

Доводи відповідачів про те, що у грудні 2008 року банком змінено строк виконання основного зобов'язання, шляхом направлення ОСОБА_5 листа-вимоги про повернення кредиту, суд відхилив, вказавши, що цим листом банк вимагав погашення поточної заборгованості, яка виникла станом на 25 грудня 2008 року, і не містить вимоги щодо дострокового погашення кредиту у повному обсязі, а лише існуючої заборгованості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2017 року скасовано рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року в частині задоволення позову та вирішення питання щодо розподілу судового збору, ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 954,59 доларів США, з яких: 12 570,92 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 305,31 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 78,36 доларів США - комісію за користування кредитом, та 2 498,52 грн пені. В іншій частині позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитним договором, яка виникла через неналежне виконання боржником грошових зобов'язань за кредитним договором, у розмірі 13 954,59 доларів США та 2 498,52 грн підлягає стягненню лише з боржника. Додатковими угодами до кредитного договору змінено відсоткову ставку за кредитом без погодження з поручителем, тому порука, в силу вимог частини першої статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), припинила свою дію, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення вказаної заборгованості з поручителя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року відповідач ОСОБА_5 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, в якій просила скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

08 грудня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

29 травня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі зазначено про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Банк із позовом до суду звернувся із пропуском позовної давності, про що нею подано відповідну заяву, а судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору змінився строк виконання основного зобов'язання, тому банк мав право, починаючи з 21 травня 2008 року, протягом трьох років, звернутись до суду із позовом до позичальника за захистом порушеного права. До суду банк із позовом вернувся лише у квітні 2015 року, тому позов не підлягає задоволенню.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Позивач у запереченні на касаційну скаргу не погодився із доводами заявника касаційної скарги з тих підстав, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність порушення банком строку позовної давності, оскільки сторони 02 квітня 2013 року укладали додаткову угоду до кредитного договору, а сама заборгованість за кредитом виникла вже після 2013 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № HML0GA00007896, на підставі якого остання отримала кредит на строк з 19 грудня 2007 року по 16 грудня 2027 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 14 790,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з пунктом 6.2 цього договору. Період сплати - з 19 по 24 число кожного місяця. Позичальник зобов'язалась повернути кредит згідно з порядком та у строки, зазначені у пункті 7.1 договору (а. с. 12-14).

Із метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 19 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № HML0GA00007896, відповідно до умов якого поручитель поручився перед позикодавцем за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а. с. 17).

13 липня 2010 року між банком та позичальником ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 1/1-1 до основного договору, відповідно до якої сторони домовились, що, починаючи з 13 липня 2010 року новий розмір відсоткової ставки складає 12,58% (а. с. 189).

02 квітня 2013 року між банком та позичальником ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою до пункту 7.1 кредитного договору внесено зміни. Відповідно до зміненого пункту банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 19 грудня 2007 року до 16 грудня 2027 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 16 788,38 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,58% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 цього договору. (а. с. 185-188).

Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань зі сплати кредитних коштів станом на 03 квітня 2015 року утворилась кредиторська заборгованість у розмірі 13 954,59 доларів США, з яких: 12 570,92 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 305,31 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 78,36 доларів США - комісія за користування кредитом, 2 498,52 грн - пені (а. с. 3-8).

27 березня 2015 року банком на адресу позичальника ОСОБА_5 надіслано лист з вимогою погасити прострочену заборгованість протягом п'яти днів, а у разі несплати боргу у вказаний термін, достроково повернути всю суму кредиту в повному обсязі (а. с. 10-11).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач сплачував кредитні кошти ще протягом 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Верховний Суд у межах доводів касаційної скарги зазначає таке.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановивши, що відповідачем ОСОБА_5 допущено порушення своїх зобов'язань зі сплати банку кредитних коштів, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Судами встановлено, що сплату позичальником кредитних коштів передбачено шляхом здійснення щомісячних часткових платежів, що передбачає початок перебігу строку позовної давності за кожним окремим платежем. Відповідач здійснювала оплату до 2016 року включно, а 13 липня 2010 року та 02 квітня 2013 року сторонами до кредитного договору укладено додаткову угоду, якою внесено зміни до пункту 7.1 договору, яким передбачено суму наданих кредитних коштів, розмір відсотків за користування кредитними коштами, розмір винагороди за надання фінансового інструменту, розмір відсотків за дострокове погашення кредиту.

Судам першої інстанції встановлено, що позов пред'явлено 27 квітня 2015 року, тому банк не пропустив строк позовної давності.

Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо звернення банку із позовом до суду у межах строку позовної давності є таким, що ґрунтується на доказах у справі, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із статтею 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні повноваження встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин у справі, яким суди першої та апеляційної інстанцій вже надали правову оцінку. Крім того, доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, які зводяться до незгоди заявника із судовим рішенням, і яким суд апеляційної інстанції надав правову оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І. Усик