Справа № 296/2581/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Тузенко А.О.,

за участі представника позивача Ковальчука А.В.,

відповідача ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019р. АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 121008,14 грн. за кредитним договором №б/н від 27.05.2009р., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 8799,70 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом з 27.05.2009р. по 31.08.2017р. в сумі 112208,44 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.05.2017 року на підставі укладеного договору № б/н (далі - кредитний договір) ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання. Однак, вказані зобов`язання за кредитним договором відповідачем не виконуються, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість, яка підлягає стягненню.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказала, що кредитний договір між сторонами укладено не було. Відповідач зазначає, що позивач не надав суду докази отримання кредитної картки ОСОБА_1 Також, в матеріалах справи відсутня пам`ятка клієнта щодо визначення умов кредитування, терміну дії кредитного договору, розміру мінімального обов`язкового платежу, тощо. У відзиві ОСОБА_1 не заперечувала, що 27.05.2009р. вона підписала анкету-заяву позичальника, в якій зазначено що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять договір надання банківських послуг. На думку відповідача, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною карткою не підтверджують факт існування боргу. Крім того, відповідач вважає, що сплив строк позовної давності звернення АТ КБ «Приватбанк» з даним позовом до суду.

У відповіді на відзив АТ КБ «Приватбанк» вказав, що зміст кредитного договору зафіксовано в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Позичальник був ознайомлений з умовами договору, про що свідчить його підпис в заяві позичальника. Факт укладення кредитного договору та наявність у відповідача кредитних зобов`язань підтверджується: копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією паспорта відповідача, випискою по рахунку. Підпис ОСОБА_1 в анкеті-заяві від 27.05.2009р. підтверджує її згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна», а також те, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ставлять договір надання банківських послуг. З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідачу була надана кредитна картка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів. Наведене свідчить про те, що сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови договору. Виписка з карткового рахунку свідчить про те, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій неможливо без картки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

ОСОБА_1 позов не визнала, просила в позові АТ КБ «Приватбанк» відмовити. Просила застосувати строк позовної давності. Також вказала, що кредитну картку № НОМЕР_1 було викрадено .

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 27 травня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 9200,00 грн.

Згідно вказаної заяви, відповідач зазначив про те, що згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що ОСОБА_1 ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано заяву позичальника, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, та Правила користування платіжною карткою, копію паспорта відповідача.

За наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 25.02.2019 року становить у розмірі 426669,80 грн., яка складається : 8799,70 грн. - заборгованість за кредитом; 412173,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5696,48 грн. заборгованість за пенею та комісією.

При цьому позивач вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. В зв`язку з чим заборгованість, яка підлягає стягненню становить 121008,14 грн., яка складається з наступного: 8799,70 грн. - заборгованість за кредитом; 112208,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 27.05.2009р. по 31.08.2017р.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Подана позивачем до суду копія анкети-заяви від 27.05.2009р. за особистим підписом ОСОБА_1 підтверджує, що остання висловила свою згоду на укладення договору про надання банківських послуг, ознайомилася і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.

Підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, яка містила умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, прийняла запропоновані банком умови та правила банківських послуг.

В судовому засіданні відповідач визнала, що кредитні картки отримувала.

Разом з тим, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 3 ст.1056-1 визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У заяві позичальника від 27.05.2009 року проценти за користування кредитом зазначені у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути і проценти за користування кредитними коштами за період з 27.05.2009р. по 31.08.2017р.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27.05.2009р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з 01.09.2014р. відповідач змінив відсоткову ставку за користування кредитом в бік збільшення та її розмір за період з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. становив 32,40% , а з 01.04.2015р. - 42,00% (а.с.5).

Отже, встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про протилежне).

З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 8799,70 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2603,06 грн. за період з 09.06.2009р. по 29.08.2014р., відповідно до якого розмір процентів за користування кредитом не перевищує 30% на рік.

З приводу застосування строків позовної давності слід вказати таке.

Верховний суд України неодноразово висловлював свою позицію щодо строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.10.2014р. у справі №6-134цс14.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій її стороні (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Згідно довідки відповідача строк перевипущення картки до останнього для 08.2017р. (а.с.54). З огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом 09.03.2019р., строк позовної давності не сплив.

З урахуванням наведеного, безпідставними є посилання відповідача щодо застосування строків позовної давності.

Також слід вказати, що на виконання ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 13.08.2019р. від Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов лист від 06.09.2019р., зміст якого свідчить про те, що 04.02.2014р. після проведення необхідних слідчих дій за наслідками досудового розслідування кримінального провадження №0000236 за заявою ОСОБА_4 , дане кримінальне провадження закрито у зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Наведене, в свою чергу, спростовує посилання відповідача щодо викрадення кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої на ім"я Воробйової В .І.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 181,02 грн.

Керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.05.2009 р. в сумі 11402,76 (одинадцять тисяч чотириста дві гривні) грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 181,02 грн. (сто вісімдесят одна гривня) 02коп.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя В. П. Маслак