Справа № 274/701/19
Провадження № 2/0274/1288/19
Рішення

Іменем України

15.04.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В с т а н о в и в :

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Також просить судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_3,2001 р.н. Шлюб між нею та відповідачем 03.04.2009 року було розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. З 2009 року відповідач жодним чином не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею взагалі, не цікавиться її здоров"ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, не сплачує призначені судом аліменти на утримання доньки, внаслідок чого утворився борг .

В судове засідання сторони не з"явилися.

Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Згідно посвідченої приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу заяви від 21.01.2019 року, відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 Справу про позбавлення його батьківських прав просить розглянути за його відсутності ( а.с. 22).

Представником третьої особи також подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 30.03.2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 82 від 30.03.2010 року ( а.с.8).

Відповідач злісно ухиляється від виконання обов'язків по вихованню доньки, без поважних причин: не піклується про її здоров» я, фізичний, духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, взагалі не спілкується з дитиною, що стверджується матеріалами справи .

Згідно виконавчого листа виданого 03.04.2009 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері - ОСОБА_1, щомісячно, починаючи з 18.03.2009 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.10).

Станом на 01.01.2019 року розмір заборгованості по аліментах у ОСОБА_2 складає 57 465,46 грн. ( а.с. 28).

Як вбачається з довідки, виданої ОСОБА_3, вона дійсно навчається на 3 курсі КЗ " Бердичівський педагогічний коледж" Житомирської обласної ради. Студентка проживає у неповній сім"ї, батько не приймає участі у вихованні дитини ( а.с. 13).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 10.04.2019 року, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України позивачка має право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Проте, для з'ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправдання у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини .

Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На підставі вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню доньки, оскільки протягом тривалого часу не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на лікування, утримання , не готує її до самостійного життя.

Таким чином дії відповідача, як батька дитини, є винними, свідомими, а тому на підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України, суд прийшов до остаточного висновку про позбавлення відповідача батьківських прав.

Позивачка також просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати в розмірі 1000,00 грн. - за надану правничу допомогу ( а.с. 31).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 2ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Встановлено, що 24.01.2019 року між ОСОБА_5 та адвокатом Мартинюк Н.В. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги ( а.с.30).

На підтвердження повноважень адвоката надано ордер серії ЖТ № 45030 від 05.02.2019 року.

Копію договору про надання правничої допомоги, суду не надано.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Однак, позивачкою суду не надано належних доказів, а саме : копії договору про надання правничої допомоги, копії акту виконаних робіт, тому вимоги позивачки про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 12,13,76-81, 141,247, 259, 263-265,268,272,354 ЦПК України , ст. ст. 150,155,164,165 , 180-182,18, 224 СК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1, відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко