Справа № 190/233/19
Провадження №2/190/221/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Пятихатки

Дніпропетровська область

Пятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Митошоп В.М.

за участі секретаря Пронської Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив :

ОСОБА_1, звернувся до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 02.11.2016 року він надав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 2400 доларів США, що по офіційному курсу НБУ станом на 14.01.2019 року становить 67569 гривень 12 копійок з умовами повернення до 01.12.2018 року. При цьому, між ним та відповідачем було укладено договір позики та останній написав власноручно розписку, в якій зобов'язався повернути йому зазначену суму до 01.12.2018 року. Про те відповідач кошти не повернув, на вимогу позивача повернути зазначений борг відповідач не реагує. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 67569 гривень 12 копійок.

ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

02.11.2016 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_2, був укладений договір позики та написана письмово розписка, згідно якої позивач передав відповідачу в борг 2400 доларів США, (що по офіційному курсу НБУ станом на 14.01.2019 року становить 67569 гривень 12 копійок ) строком 01.12.2018 року. (а.с.9,10)

Згідно копії витягу офіційного курсу долара США по даним НБУ станом на 14.01.2019 року складає 28,1538 грн., за 1 долар США ( а.с.11), тобто сума боргу відповідно до боргових зобовязаннях по 2400 долларам США складає 67569 гривень 12 копійок.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч.ч. 1.2 ст.207 та ч.2 ст.1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Всупереч укладеному договору позики та вказаним нормам відповідач у встановлений строк не виконав покладені на нього зобов'язання та не повернув борг у розмірі 67569 грн.12 коп..

Дана позиція узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-36цс14.

Договором позики між позивачем та відповідачем не був встановлений розмір процентів, тому відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів, які знайшли своє підтвердження факту грошового - боргового зобовязання, за яким позикодавцем є ОСОБА_1, а позичальником ОСОБА_2, який умови договору не виконав, борг в зазначений термін не повернув, що і дає підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12,43,49,80,81, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с.Жовте, П»ятихатського району, Дніпропетровської області (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, П»ятихатського району, Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу за договором позики в розмірі 67569 (шістдесят сім тисяч п»ятсот шістдесят дев»ять гривень) 12 коп..

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Пятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя