Справа № 297/347/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослой Г.Г., Бисага Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду ухваленого 24 квітня 2019 року головуючим суддею Гецко Ю.Ю. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

встановила:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із повозом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Берегівського районного суду від 08.11.2018 року присуджено стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі 5000 грн., щомісячно. Під час розгляду вказаної справи він не заперечував проти стягнення аліментів, однак йому не було відомо їх розмір. Наразі він проживає з батьками, його батько є пенсіонером, має мізерну пенсію, знаходиться на диспансерному обліку в амбулаторії з приводу злоякісної пухлини та потребує матеріальної допомоги. Позивач працює різноробочим за договором №1/2019 від 02.01.2019 та отримує заробітну плату в розмірі 4173 грн. Отже його матеріальний стан не дозволяє наразі сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом.

Посилаючись на викладене просив суд зменшити розмір аліментів з 5000,00 грн. до 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу).

Рішенням Берегівського районного суду від 24 квітня 2019 року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, відсутні підстави для зменшення розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на те, що така є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення. Окрім сплати аліментів завжди допомагав доньці різними речами які вона потребувала. Сплачувані аліменти відповідачка не використовує на доньку, а частково використовує й на себе, що суперечить інтересам дитини та суті рішення суду про стягнення аліментів. Через необхідність здійснювати догляд за хворим батьком з наданням йому матеріальної допомоги не має змоги виїжджати на заробітки за кордон, а тому працевлаштувався по місцю проживання. Оскільки постійно сплачує аліменти та несе й інші витрати пов`язані з вихованням доньки, а тому просить відмовити у задоволенні поданої скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню за наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Берегівського районного суду від 09.11.2018 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.5, 6).

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу даних норм слідує, що підставою для зімни розміру аліментів є зміна сімейного чи майнового стану одного з батьків, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, яка сталася виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Як зазначено в ч. 1 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Довідкою фізичної особи-підприємця за № 1 від 12.02.2019 року стверджується, що ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_5 з 02.01.2019 року на підставі цивільно-правового договору за № 1/2019 та його заробітна плата становить суму 4173,00 грн. на місяць, а.с. 11.

Дана обставина вказує на те, що місячна зарплата позивача є меншою за щомісячні аліменти, які з нього стягуються. Таким чином, майновий стан позивача після винесення судом першої інстанції рішення про стягнення з нього аліментів у сумі 5000,00 грн., щомісяця погіршився, що не дозволяє йому виконувати належним чином у повному обсязі обов`язки по сплаті аліментів.

Крім цього, позивач проживає у батьківському будинку разом з батьками (довідка №250 від 11.02.19р.) та батько при цьому хворіє на важку хворобу (злоякісне новоутворення глотки) і при цьому потребує допомоги з боку позивача аби мати можливість лікуватись, так-як отримує пенсію за віком у сумі 2630,83 грн., а.с. 9, 10 і 12. А звідси, у силу своєї непрацездатності батько позивача має право на отримання від останнього матеріальної допомоги, так-як обов`язок такий для позивача виникає у силу родинного споріднення.

Зазначене також є свідченням того, що у позивача наявні додаткові витрати, які матеріально не дозволяють йому сплачувати аліменти у сумі 5000,00 грн., щомісяця.

Отже, позивачем надано суду належні докази на підтвердження того, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, настали наведені вищезазначені обставин, які слугують підставою для зменшення розміру призначених аліментів.

Загалом, колегія суддів констатує, що матеріали справи містять достатні підстави для зміни розміру аліментів, а отже пред`явлений наразі позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції підставно задовольнив.

Таким чином, апеляційний суд не знаходить правових підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 25 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді