УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/5531/16-ц

Провадження № 4-с/638/133/19

04.11.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Жакун Н. О.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

за участю скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання бездіяльності та дій приватного виконавця неправомірними, визнання неправомірними та скасування акту і постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Індутний-Шматько Станіслав Миколайович в інтересах ОСОБА_1 31.05.2019 року поштовим засобом зв`язку звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із скаргою, згідно якої просить суд: 1) визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, яка полягає у неповерненні виконавчого документа стягувану на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; 2) визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича щодо передачі на реалізацію ДП «Сетам» належної боржнику ОСОБА_1 4-кімнатної квартири, загальною площею 68,7 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) визнати неправомірними та скасувати акт про передачу предмета іпотеки стягувачеві в рахунок погашення боргу від 11.04.2019 року, складений приватними виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Дмитром Анатолійовичем у зведеному виконавчому провадженні №58020088 та постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 11.04.2019 року, винесену приватними виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Дмитром Анатолійовичем у виконавчому провадженні №57523764. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича перебуває зведене виконавче провадження №58020088 (виконавчі провадження №57523764 та № 57308190) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за виконавчими листами у цивільній справі №638/5531/16-ц, виданими 23.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова в розмірі 26318, 32 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на 26.01.2016 року 653478, 99 грн. заборгованості за договором про надання кредиту №831/3/27/31/7-021 від 03.03.2007 року та 9803,85 грн. витрат зі сплати судового збору. 11.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у зведеному виконавчому провадженні №58020088 було складено акт про передачу предмета іпотеки стягувачу в рахунок погашення боргу, та 11.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57523764 було винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, якою було передано стягувачу AT «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №638/5531/16-ц від 23.05.2019 року, що видав Дзержинський районний суд м. Харкова наступне майно: чотирикімнатну квартиру, загальною площею 68,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8386286; на загальну суму 551 455,00 грн., що належить боржнику ОСОБА_1 Цією ж постановою було припинено проведення електронних торгів за номером лота 342064 та припинено чинність арешту майна боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника №57523764 від 29.10.2018 року. Боржник ОСОБА_1 вважає неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., яка полягає у неповерненні виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а дії приватного виконавця щодо передачі на реалізацію ДП «Сетам» належної боржнику квартири неправомірними, адже дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Боржник ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 35000 доларів США на споживчі потреби - купівлю нерухомого майна. У власності боржника перебуває нерухоме майно, а саме - чотирикімнатна квартира, загальною площею 68,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки. Загальна площа квартири складає 68,7 кв. м., що не перевищує 140 кв. м. Вказана квартира використовується ним як місце постійного проживання, будь-яким іншим нерухомим майном боржник не володіє. ОСОБА_1 не надавав свою згоду на примусове стягнення (відчуження) нерухомого майна, як то вимагає Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян Украйни, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак звернення стягнення на вищевказану квартиру, шляхом її передачі на примусову реалізацію було здійснено приватним виконавцем з порушенням норм чинного законодавства України. Просить суд скаргу задовольнити.

ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, в судовому засіданні підтримав скаргу у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник заявника - адвокат Індутний-Шматько Станіслав Миколайович в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, скаргу підтримує у повному обсязі, просить суд її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, дії та бездіяльність якого оскаржується заявником, в судове засідання не з`явився, проте надав до суду відзив на скаргу ОСОБА_1 , згідно якого просить суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, виходячи з наступного. Так, у заявах стягувача, у виконавчих документах, іпотечному та кредитному договорах, договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 адресою боржника вказана наступна: АДРЕСА_3 . Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0 від 30.10.2018 року місце проживання боржника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою ОСОБА_1 фактично не проживає, адже поштова кореспонденція, що направлялася приватним виконавцем Живанову С.М. саме на адресу зареєстрованого місця проживання, повернулася в зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що свідчать відповідні відмітки підприємства поштового зв`язку. Листом від 04.01.2019 року Немишлянський відділ поліції повідомив, що в результаті перевірки фактичне місце мешкання гр. ОСОБА_1 встановити не вдалось. Листом від 30.01.2019 року №0.184-3863/0/15-19-Вих Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон на пропускних пунктах Гоптівка та Журавлівка на кордоні України та Російської Федерації, з огляду на відомості, вказані в листі, ОСОБА_1 тривалий час проживає в Російській Федерації, інколи виїжджаючи в Україну. Відповідно до акту приватного виконавця від 20.12.2018 року в присутності понятих встановлено, що боржника за вищевказаною адресою не виявлено, доступу до квартири для перевірки майнового стану боржника не надано. Доказів щодо використання вказаної квартири як місця постійного проживання боржник не надав ні приватному виконавцю, ні суду. Відмітка у паспорті про реєстрацію не має ніякого значення при вирішенні питання щодо постійного та фактичного проживання чи не проживання особи у певному місці, оскільки відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, оскільки квартира АДРЕСА_2 не використовується як місце постійного проживання боржника, відповідно на неї не розповсюджується мораторій, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та обмеження, встановлене ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»; з огляду на вказане приватний виконавець правомірно звернув стягнення на вказане майно. Оскільки вартість квартири є меншою, ніж сума боргу за виконавчими документами, підстави для закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчих документів стягувачеві відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Представник заінтересованої особи - Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився, відзиву на скаргу, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі чи відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши його письмові доводи, викладені у скарзі, та відзив приватного виконавця, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання кредиту №831/3/27/31/7- 021 від 03.03.2007 року у сумі 26318,32 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на 26.01.2016 року 653478,99 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат (справа №638/5531/16-ц).

В силу частини 1 статті 431 ЦПК України, Дзержинським районним судом м. Харкова 23.05.2017 року видано виконавчий лист по справі №638/5531/16-ц.

26.09.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича відкрито виконавче провадження №57308190 з примусового виконання виконавчого листа №638/5531/16-ц, виданого 23.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплаченого судового збору у розмірі 9803,85 грн.

26.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57308190 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 980,39 грн. та постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця у розмірі 10784, 24 грн.

27.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57308190 винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі.

16.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57308190 винесено постанову про арешт майна боржника, яким накладено арешт на нерухоме майно: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця у розмірі 10784,24 грн.

25.10.2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. відкрито виконавче провадження №57523764 з примусового виконання виконавчого листа №638/5531/16-ц, виданого 23.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором про надання кредиту №831/3/27/31/7-021 від 03.03.2007 року у сумі 26318,32 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на 26.01.2016 року 653478,99 грн.

25.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57523764 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 65347, 89 грн. та постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця у розмірі 718826,88 грн.

29.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57523764 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою було накладено арешт та описано 4-кімнатну квартиру, загальною площею 68,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8386286, що належить боржнику ОСОБА_1

08.01.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57523764 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою було об`єднано виконавчі провадження №57308190, №57523764 у зведене виконавче провадження №58020088.

20.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57523764 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, з метою проведення оцінки описаного та арештованого майна боржника, а саме: 4-кімнатної квартири, загальною площею 68,7 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8386286.

26.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. на адресу Харківської філії ДП «Сетам» скеровано заявку на реалізацію арештованого майна для вирішення питання щодо реалізації описаного та арештованого майна, що належить ОСОБА_1 за зведеним виконавчим провадженням №58020088 від 08.01.2019 року.

Перші електронні торги з реалізації арештованого майна призначені на 29.03.2019 року, лот №334846, з протоколу проведення яких №395307 від 29.03.2019 року вбачається, що торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

03.04.2019 року представником стягувача AT «Укрсоцбанк» на адресу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. подано заяву у зведеному виконавчому провадженні №58020088, якою представник стягувана повідомив приватного виконавця про бажання стягувача залишити за собою в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором належне боржнику майно, а саме чотирикімнатну квартиру, загальною площею 68,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

08.04.2019 року Харківською філією ДП «Сетам» було здійснено уцінку лота №334846, новий номер лота після уцінки №342064.

11.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у зведеному виконавчому провадженні №58020088 було складено Акт про передачу предмета іпотеки стягувачу в рахунок погашення боргу.

11.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57523764 винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, якою було передано стягувачу AT «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №638/5531/16-ц від 23.05.2019 року, що видав Дзержинський районний суд м. Харкова наступне майно: чотирикімнатну квартиру, загальною площею 68,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8386286; на загальну суму 551455,00 грн., що належить боржнику ОСОБА_1 Цією ж постановою було припинено проведення електронних торгів за номером лота 342064 та припинено чинність арешту майна боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника №57523764 від 29.10.2018 року.

12.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. у виконавчому провадженні №57523764 винесено постанову про зняття арешту з майна, якою знято арешт з 4-кімнатної квартири, загальною площею 68,7 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також припинено проведення електронних торгів за номером лота 342064.

Відповідно до статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як визначено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 наведеного Закону визначено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 44 Закону визначено черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та ; 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом №1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

Саме такі висновки щодо тлумачення та застосування зазначеного вище Закону викладені у постановах Верховного Суду України у справах № 6-46цс15 від 15 квітня 2015 року, № 6-57цс15 від 27 травня 2015 року, № 6-492цс15 від 16 вересня 2015 року, № 6-969цс16 від 06 липня 2016 року.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Разом з тим мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону.

Зазначене вище відповідає висновку, висловленому Верховним Судом України в постанові від 25 березня 2015 року у справі № 6-44 цс15.

Оскільки Закон №1304-VII не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності (витяг з постанови Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-969цс16).

Так, боржник ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті, а саме 35000 доларів США на придбання нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором кредиту №831/3/27/31/7-021 від 03.03.2007 року, укладеним між стягувачем та боржником.

При цьому, у власності боржника ОСОБА_1 перебуває лише це нерухоме майно, а саме - чотирикімнатна квартира, загальною площею 68,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки згідно іпотечного договору №831/4/27/31/7-028 від 03.03.2007 року та договору від 12.03.2007 року про внесення змін до іпотечного договору №831/4/27/31/7-028 від 03.03.2007 року, укладеними між стягувачем та боржником.

Загальна площа чотирьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складає 68,7 кв. м., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №166855444 від 16.05.2019 року, тобто площа квартири не перевищує 140 кв. м.

Крім цього, вказана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №166855444 від 16.05.2019 року підтверджує факт того, що боржник ОСОБА_1 не володіє будь-яким іншим нерухомим майном.

Судом встановлено, що належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме - чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 68,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , використовується ним як місце його постійного проживання.

Так, згідно із ч.ч. 1, 6 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

За змістом положень статті 29 Цивільного кодексу України та статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа може мати декілька місць проживання, однак проведенням реєстрації свого місця проживання у конкретному жилому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання.

Факт реєстрації місця проживання боржника у вищевказаній квартирі підтверджується відповідною відміткою в його паспорті серії НОМЕР_1 , виданого Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області 12.02.2014 року, при цьому боржник зареєстрований за вказаною адресою з 24.04.2007 року.

Виходячи із наведених вимог закону та враховуючи, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований у вищевказаній квартирі, дану квартиру слід вважати такою, яка використовується як місце його постійного проживання.

Посилання приватного виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича на те, що у заявах стягувача, у виконавчих документах, іпотечному та кредитному договорах, договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 адресою боржника вказана наступна: АДРЕСА_3 , є необґрунтованим, адже цілком логічним є те, що до купівлі квартири, яка в результаті стала предметом іпотеки, боржник мав інше зареєстроване у законному порядку місце проживання.

Крім того, самим же приватним виконавцем надано інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0 від 30.10.2018 року, з якої вбачається, що місце проживання боржника ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Наданий приватним виконавцем лист від 30.01.2019 року №0.184-3863/0/15-19-Вих Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон на пропускних пунктах Гоптівка та Журавлівка жодним чином не свідчить про факт непроживання у квартирі, яка є предметом іпотеки, а свідчить про реалізацію боржником конституційного права на вільне пересування, закріплене статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Лист Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 04.01.2019 року про те, що в результаті перевірки фактичне місце мешкання гр. ОСОБА_1 встановити не вдалось, суд до уваги в якості доказу, що підтвердив або спростував би будь-які факти, взяти не може у зв`язку з відсутністю його інформаційного та доказового значення.

Посилання приватного виконавця на те, що постановою про опис та арешт майна боржника від 29.10.2018 року зафіксовано, що доступу до квартири АДРЕСА_2 , не надано та те, що відповідно до акту приватного виконавця від 20.12.2018 року в присутності понятих встановлено, що боржника за вищевказаною адресою не виявлено, а доступу до квартири для перевірки майнового стану боржника не надано є голослівними та не підтвердженими належним чином у судовому засіданні, адже всупереч тому, що суд, при прийнятті скарги до провадження та призначення судового засідання по розгляду скарги витребував у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича матеріали зведеного виконавчого провадження №58020088 (виконавчі провадження №57523764 та №57308190) для огляду в судовому засіданні, вказане зведене виконавче провадження до суду для огляду в судовому засіданні так і не надійшло.

Таким чином, належна боржнику ОСОБА_1 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній залюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, загальна площа квартири не перевищує 140 кв. метрів, вказана квартира використовується як місце постійного проживання боржника і є єдиним житлом боржника та будь-якого іншого нерухомого житлового майна у його власності не знаходиться.

Більш того, ОСОБА_1 стверджує, а в судовому засіданні протилежного не наведено, що він не надавав свою згоду на примусове стягнення (відчуження) нерухомого майна, як то вимагає Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян Украйни, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак звернення стягнення на вищевказану квартиру шляхом її передачі на примусову реалізацію здійснено приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. з порушенням норм чинного законодавства України, а тому такі дії є неправомірними.

Тобто, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича щодо передачі на реалізацію ДП «Сетам» належної боржнику ОСОБА_1 4-кімнатної квартири, загальною площею 68,7 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є неправомірними, а тому в цій частині скаргу слід задовольнити.

Водночас, вимоги скаржника щодо визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, яка полягає у неповерненні виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними з огляду на приписи самої норми, на яку посилається боржник.

Так, згідно пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 ЦПК України).

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, оскільки скаржник всупереч свого процесуального обов`язку не надав належних, допустимих та достовірних доказів про необхідність приватному виконавцю повертати виконавчий лист №638/5531/16-ц, виданий 23.05.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема не довів, що в нього відсутнє не лише інше майно, яке не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян Украйни, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а і кошти, на які можливо звернути стягнення, а також факт того, що стосовно нього боржника неможливо провести інші виконавчі дії, що виключає можливість виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року по справі №638/5531/16-ц, у суду не має підстав для визнання бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Харківської власті Бабенка Д.А. неправомірною, у зв`язку з чим суд і ухвалює рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги скарги на підставі її передчасності.

Вимога заявника про визнання неправомірними та скасування акту про передачу предмета іпотеки стягувачеві в рахунок погашення боргу від 11.04.2019 року у зведеному виконавчому провадженні №58020088 та постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 11.04.2019 року, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Дмитром Анатолійовичем у виконавчому провадженні №57523764, з огляду на встановлення судом факту, що належна боржнику ОСОБА_1 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній залюті», а також з урахуванням визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д. А. щодо передачі на реалізацію ДП «Сетам» вказаної квартири неправомірними, є зайвими, адже самі по собі вчинені уже після передачі майна на реалізацію 11.04.2019 року, а тому їх задоволення не є необхідним.

Як визначено частинами 1, 2 статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Також, на підставі частини 1 статті 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Бабенку Дмитру Анатолійовичу слід повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що скарга адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання бездіяльності та дій приватного виконавця неправомірними, визнання неправомірними та скасування акту і постанови підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання бездіяльності та дій приватного виконавця неправомірними, визнання неправомірними та скасування акту і постанови задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича щодо передачі на реалізацію ДП «Сетам» належної боржнику ОСОБА_1 4-кімнатної квартири, загальною площею 68,7 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.11.2019 року.

Головуючий: