Номер провадження: 22-ц/813/3105/19
Номер справи місцевого суду: 504/3531/18
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ТОВ «Мілк - Ворд» до ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ПАТ АБ «Південний», Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Варави Р.С. про визнання звіту оцінки незаконним,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілк - Ворд» (далі - ТОВ «Мілк - Ворд») звернулося до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» (далі - ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада»), треті особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний» (далі - ПАТ АБ «Південний»), Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Варави Р.С., в якому просив суд визнати незаконним звіт ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» щодо оцінки рухомого майна та обладнання згідно постанови про опис майна позивача від 16.08.2018 року у ВП №56968852 від 31.08.2018 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року Заяву ТОВ «Мілк - Ворд» про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва, Вараві Роману Сергійовичу та іншим особам, у тому числі ДП «СЕТАМ» (), вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві власності ТОВ «Мілк - Ворд», а саме: рухомих речей та обладнання, згідно постанови про опис майна від 16.08.2018 року у ВП №56968852.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ПАТ АБ «Південний» подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить суд скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою закрити провадження у цій справі.

04.02.2019 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілк - Ворд» надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Південний»,в якому посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали, позивач просив залишити апеляційну скаргу ПАТ АБ «Південний» - без задоволення, ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.12.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ТОВ «Мілк - Ворд» до ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ПАТ АБ «Південний», Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Варави Р.С. провизнання звіту оцінки незаконним та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.12.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеда С.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ТОВ «Мілк - Ворд» до ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ПАТ АБ «Південний», Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Варави Р.С. про визнання звіту оцінки незаконним, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 04.04.2019 року о 14 год.00 хв.

До суду апеляційної інстанції з'явився представник апелянта, інші учасники справи до судового засідання не з'явились, однак повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки та клопотання, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність інших учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду першої інстанції не відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують необхідність вжиття заходів забезпечення позову, з метою недопущення утруднення виконання рішення суду в майбутньому,

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, який є передчасним та до якого суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Так, частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15- рп/2002 встановлено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення, необхідно розуміти так, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

При визначенні юрисдикції спору слід ураховувати, що критеріями розмежування між цивільною та іншими юрисдикціями є по-перше, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких спорів проводиться за правилами інших видів судочинства), по-друге, однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа. Тобто, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства, є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Статтею 13 ЦПК України визначено диспозитивність цивільного судочинства - принцип, згідно з яким сторони в процесі вільно розпоряджаються своїми матеріальними і процесуальними правами. Отже йдеться в першу чергу про принцип диспозитивності саме для сторін. Саме Цивільно-процесуальним кодексом позивач наділений правом визначати особу, яка є відповідачем.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: а) участь у спорі суб'єкта господарювання; б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Статтею 20 ГК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках.

В своєму позові, ТОВ «Мілк-Ворд» просить суд визнати незаконним звіт ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» щодо оцінки рухомого майна та обладнання згідно постанови про опис майна позивача від 16.08.2018 року у ВП №56968852 від 31.08.2018 року, в свою чергу відповідачем у вказаному позові є юридична особа - ТОВ «ІКБ «ТРІАДА».

З тексту позову не вбачається спору про порушені права фізичних осіб, і будь-яка фізична особа не зазначена ані в якості позивача, ані в якості відповідача.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів " З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка непередбачена законом.

На вимоги недопустимості вирішення судом у справах неналежної для суду юрисдикції неодноразово звертав увагу суд касаційної інстанції у своїх постановах від 23.11.2016 у справі №6-1472цс16, від 23.11.2016 у справі №6-1870цс16, від 14.06.2017 у справі №6-2563цс16, від 09.07.2018 у справі № 761/44640/16ц.

Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

В порушення вищенаведених вимог закону та усталеної практики застосування законодавства суд першої інстанції розглянув питання про забезпечення позову у цій справі передчасно не пересвідчившись чи підлягає спір вирішенню саме в порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Предметом позову в даній справі є вимога немайнового характеру - визнання незаконним звіту оцінки рухомого майна, яка не потребує видачі виконавчого документу, а відтак, навіть, за умови задоволення цієї вимоги, рішення суду не потребує вчинення жодних дій стосовно його виконання, оскільки право позивача захищається шляхом визнання факту, а не передачі майна чи вчинення певних дій. Тобто, судом не наведено жодної обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Слід дійти до висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали про забезпечення позову суд першої інстанції не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зміст оскаржуваної ухвали не відповідає вимогам ст.260 ЦПК України, оскільки в ній взагалі відсутня мотивувальна частина, із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків і закону , яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушення процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала постановлена судом першої інстанції передчаснопри неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням процесуального права, тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року - скасувати та матеріали справи щодо забезпечення позову, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 15.04.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда