ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 644/1901/13

Провадження № 22-ц/818/3579/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хорошевського О.М.

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Брулевича В.В.

Учасники справи:

особа, що оскаржує рішення - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2013 року, ухвалене суддею Клименко А.М., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив :

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив визнати за ним право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_4 , актовий запис про смерть № 4933 зроблений міським відділом РАЦС №4 Харківського обласного управління юстиції. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_5 , актовий запис про смерть № 5606 зроблений міським відділом РАЦС №4 Харківського обласного управління юстиції. Їм належала на праві спільної власності квартира АДРЕСА_1 32,5 кв.м, і житловою площею 16,8 кв.м, в Харкові, на підставі свідоцтва про приватизацію від 11 січня 1996 року р.№098.

Його батько ОСОБА_6 , після смерті своїх батьків прийняв спадщину, але не оформив так як він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 232 зроблений Золочівським сільрадою. Крім того, так як батько на момент смерті своїх батьків проживав з ними разом - то вважав, що фактично вступив в спадок.

Після смерті, ОСОБА_6 , спадкоємцями першої черги є його діти, а саме: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Його брат, ОСОБА_3 , прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори і на теперішній час 3/8 цієї квартири належить йому.

Позивач спадок прийняв фактично, так як на момент смерті батька проживав разом з ним, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, і було запропоновано звернутися до суду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 424 грн. 25 коп.

В апеляційній скарзі особа, яка не приймала участі у справі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, якими у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначив, що 06.02.2019 з даних, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, йому стало відомо, що 23.01.2014 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.12.2013 та відповідної ухвали про виправлення описки від 20.01.2014 у справі № 644/1901/13-ц зареєстровано право спільної часткової власності (5/8) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 , право власності на яку 20.02.2014 року перейшло до його брата ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Черкащиною Г.В.

Крім того, 17.02.2012 за ОСОБА_3 зареєстроване право приватної власності на 3/8 частки у вищевказаній квартирі на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.06.2008 Золочівською ДНК Харківської області (оформлення спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6 ).

Так, на даний час за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на 8/8 часток у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , тобто право власності в цілому на квартиру, що грубо порушує його права спадкоємця, оскільки в цілому, після смерті обох батьків, ОСОБА_1 , має право на одержання Свідоцтва про право на спадщину на 5/8 часток вищевказаної квартири.

Звертає увагу, що був зареєстрований у спірній квартирі з 21.01.1998 року, фактично проживав та проживає у ній та сплачує всі обов`язкові платежі по утриманню.

Таким чином, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.12.2013 року та відповідна ухвала про виправлення описки від 20.01.2014 року у справі № 644/1901/13-ц, яким визнано права власності на 5/8 частин квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 та подальша реєстрація такого права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, порушило права на отримання спадщини після смерті батьків та позбавило можливості оформити відповідне Свідоцтво про право на спадщину на належні по закону 5/8 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг судова колегія вважає, що апеляційні підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що батько позивача - ОСОБА_6 після смерті своїх батьків спадщину прийняв фактично, але її не оформив і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15). Це підтверджується копією додаткового свідоцтва про право на спадщину, виданого 03 червня 2008 року Золочівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2333, відповідно до якого він цю спадщину прийняв, але не оформив (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги є його діти - позивач ОСОБА_2 і відповідач - ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_3 спадщину прийняв шляхом своєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_2 спадщину прийняв фактично, оскільки на час смерті батька постійно з ним проживав у спірній квартирі, доглядав його і надавав всіляку допомогу. Ці обставини визнані відповідачем.

Оскільки відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому суд визнав за позивачем право власності на 5/8 частин спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_6 , яка не була охоплена основним свідоцтвом та додатковим свідоцтвом про право на спадщину, виданим ОСОБА_3 03 червня 2008 року Золочівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2333.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ст. 1296 ЦК Ураїни спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно Витягу з реєстру прав власності № 9624725 від 20.01.2006 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належала квартира АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації житлового фонду ЗАТ «Харківського плиткового заводу» 11.01.1996 під № 098.

Довідка містить відомості про те, що склад родини за адресою вищевказаної квартири, виданої станом на 27.05.2005 у квартирі були зареєстровані та фактично мешкали ОСОБА_5 , 1926 р.н., ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 (а.с. 51-52).

ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та лише ОСОБА_1 залишився проживати та був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , що також знайшло своє підтверджується довідкою про склад родини від 15.11.2005 року (а.с. 79).

Доказів того, що ОСОБА_6 , мешкав та був зареєстрований за вищевказаною адресою, матеріали справи не містять.

16.11.2005 року ОСОБА_1 звертався до Четвертої Харківської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків, а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично не оформив на себе право власності на відведені законом частки у праві власності на вищевказану квартиру.

Четверта Харківська ДНК від 06.02.2019 за № 02-14/474 за зверненням ОСОБА_1 , відповіла, що згідно із заведеними в нотаріальній конторі спадковими справами № 1150/2005 року, № 1151/2005 року, ОСОБА_1 , є одним із спадкоємців за законом після батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та після матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , які мешкали за адресою: АДРЕСА_2 , хто своєчасно подав заяви про прийняття спадщини (16.11.2005 року за № 2479, № 2480) та був зареєстрований разом зі спадкодавцями на час їх смерті.

Після ОСОБА_4 спадщину також прийняла дружина ОСОБА_5 , була зареєстрована разом із чоловіком на час її смерті; після ОСОБА_5 спадщину також прийняв син, ОСОБА_6 , подав заяву про прийняття спадщини, але помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (на 3/8 частки квартири АДРЕСА_3 Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області 03.06.2008 видано Свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю).

У відповіді Четвертої Харківської ДНКвід 16.04.2019 року щодо розрахунку долі у спадщині, на яку ОСОБА_1 мав одержати свідоцтво про право на спадщину після батьків, зазначено, що після ОСОБА_4 спадщину прийняли два спадкоємця, ОСОБА_1 (подав заяву) та дружина ОСОБА_5 (була зареєстрована разом із чоловіком на час її смерті); тобто Ѕ частка квартири, яка належала ОСОБА_4 , поділяється таким чином: 1/4частка - ОСОБА_1 , 1/4частка - ОСОБА_5 .

Після ОСОБА_5 спадщину прийняли два спадкоємця: ОСОБА_1 (подав заяву) та син, ОСОБА_6 , подав заяву про прийняття спадщини, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто ѕ частки квартири поділяється таким чином: 3/8 частки - ОСОБА_1 та 3/8 частки - ОСОБА_6 (на ці 3/8 частки спадкоємцем ОСОБА_6 було отримано свідоцтво про право на спадщину 03.06.2008року).

Після обох батьків ОСОБА_1 мав одержали свідоцтва про право на спадщину на 5/8 часток квартири (а.с. 48).

Таким чином, 3/8 частки ОСОБА_6 згідно додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом отримав відповідач по справі ОСОБА_3 (а.с. 7), а інші 5/8 частин належать ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв та вирішив питання про майно, яке не належне сторонам у справі, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями після свого батька - ОСОБА_6 , якому належало 3/8 частини квартири, яка є спадковим майном.

Справу розглянуто у відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Судом здійснювались законом передбачене належне повідомлення сторін.

ОСОБА_2 надав до суду апеляційної інстанції відомості про те, що проживає за іншою адресою ніж та, посилання на яку міститься у матеріалах справи.

Судові повістки надіслані на зазначену позивачем адресу повернулись з відміткою пошти про відсутність такого будинку.

ОСОБА_2 звернувся з заявою про відкладення розгляду справи, призначеного на 29.10.2019 у зв`язку з його хворобою.

Враховуючи поведінку позивача, який протягом тривалого часу ухилявся від участі у апеляційному розгляді справи, надав недостовірні відомості про місце свого проживання судова колегія вважає, що його дії містять ознаки зловживання процесуальними правами.

Що стосується ОСОБА_3 то матеріали справи містять докази виконання дій передбачених процесуальним законом з належного повідомлення про час та місце розгляду справи останнього.

Так, поштове повідомлення про вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги направленої за адресою ОСОБА_3 , вручено 08.08.2019 (а.с. 120).

Судову повістку про виклик в судове засідання на 13.08.2019 було вручено 25.07.2019 (а.с. 128).

Судові повістки про виклик в судове засідання призначені на 27.08.2019 та 15.10.2019 повернуті поштою з відміткою, що адресат відсутній(а.с. 143-144, 151-152).

Крім того, за вказаною адресою по АДРЕСА_4 були зареєстровані як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2 .

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.Обов`язок надати суду відомості щодо місця свого проживання (перебування) для надання можливості сповіщення такої особи під час провадження справи покладено на осіб, які беруть участь по справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

До того ж суду не надано будь-яких доказів, що позивачем здійснювались передбачені законом дії для прийняття спадщини після свого батька ОСОБА_6 .

З огляду на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню згідно приписів п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2013 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 636 (шістсот тридцять шість) 38 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 01 листопада 2019 року.