ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року м. Херсон

справа № 766/21496/17

провадження № 22-ц/819/1603/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Кузнєцової О.А.,

секретар: Шибінська А.Л.

учасники справи:

представник позивача - адвокат Гузиніна Світлана Сергіївна,

представник відповідача адвокат Хазов Юрій Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2019 року, ухваленого під голововуванням судді Ус О.В., в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне 2016" про захист порушеного права та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася з позовною заявою. В обґрунтування якої зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Її сусід відповідач ОСОБА_2 , є власником квартири АДРЕСА_2 шляхом влаштування тамбуру, який складається з цегляної перегородки з дверима між своєю квартирою та квартирою позивачки. Тим самим ускладнює доступ до квартири позивача, а також блокує вихід з її квартири так як при відчинених дверях тамбуру позивач не може вийти зі своєї квартири. Неодноразово намагаючись вийти зі своєї квартири, відчиненні двері тамбуру блокували їй вихід і вона змушена чекати поки сусід їх зачинить. Встановлений відповідачем тамбур не надає можливості позивачу відкривати двері на повну щоб занести до квартири великогабаритні речі. Спричиняє їй додаткові незручності у користуванні коридором загального призначення і створює реальну загрозу життю і здоров`ю у разі виникнення пожежі. З метою вирішення спору в досудовому порядку, позивач неодноразово зверталась до відповідача, проте, в добровільному порядку останній відмовляється демонтувати самочинно збудований тамбур. На підставі викладеного позивач просить суд захистити її порушене право, щодо безперешкодного користування належним їй на праві власності майном, а саме: квартирою АДРЕСА_3 шляхом зобов`язання відповідача за власні кошти демонтувати (знести) самовільно влаштовану перегородку і двері у коридорі загального користування, другого поверху в під`їзді АДРЕСА_4 улаштовану між квартирами АДРЕСА_5 та № НОМЕР_1 ; у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на демонтаж самовільно влаштованої перегородки і дверей.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у вільному користуванні квартирою АДРЕСА_3 ОСОБА_3 шляхом демонтажу (знесення) самовільно влаштованої стіни (перегородки) у коридорі загального користування між квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 на АДРЕСА_4 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачці, як співвласнику майна чиняться перешкоди у його користуванні, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини на які посилалась позивачка обґрунтовуючи свої позовні вимоги безпідставно дійшов висновку про їх доведеність.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 є (а.с. 7).

Власником квартири АДРЕСА_7 є ОСОБА_2 (а.с. 20).

За планом 2 поверху 3 під`їзду, посвідченого ОСББ «Молодіжне 2016» коридор біля квартир 89, 87, 88 має розміри 4,34 м на 1,34 м, перегородки або стіни планом не передбачені (арк. справи 12).

З фотознімків, наданих позивачем після демонтажу двері (а.с.59) вбачається, що від межі двері квартири АДРЕСА_5 до стінки-перегородки, встановленої праворуч від дверей квартири № АДРЕСА_5 (а.с.57-60) відстань складає 20 см.

Відповідно до Протоколу №2 Загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжне 2016» від 25.09.2016 року до порядку денного зборів, було зокрема включено питання про Затвердження порядку реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном (а.с. 40-41).

Додатком №3 до протоколу №2 Загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжне 2016» від 25.09.2016 року встановлено порядок реалізації прав співвласників багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 на володіння та користування спільним майном з якого вбачається, що якщо співвласник (и) мають бажання обмежити доступ інших співвласників (відокремити) до частини території загального користування, що є спільною сумісною власністю, то він (вони) повинні отримати письмову згоду усіх без винятку співвласників, які зацікавлені в користуванні даною територією, а саме: якщо співвласник(и) мають бажання обмежити доступ інших співвласників (відокремити) до частини коридору на сходовій клітинці поверху, то необхідна згода співвласників, квартири яких входять до цього коридору; якщо співвласник(и) мають бажання обмежити доступ інших співвласників (відокремити) до частини між сходових маршів (сміттєпроводів), то необхідна згода усіх співвласників поверху, в користування якого відведена дана територія. В усіх інших випадках зі Статутом ОСББ «Молодіжне 2016» рішення про користування спільним майном приймаються виключно Загальними зборами співвласників (арк. справи 56).

01.11.2016 року за вих. №1 ОСББ «Молодіжне 2016» на запит ОСОБА_3 повідомлено, що від ОСОБА_2 прохання про надання йому в користування чи оренду частини коридору, що є територією загального користування, не надходило. Це питання також не було розглянуто загальними зборами, співвласників ОСББ «Молодіжне 2016». Частина території загального користування зайнята ОСОБА_2 самовільно (а.с. 8).

25.03.2017 року ОСББ «Молодіжне 2016» на запит ОСОБА_3 повідомлено, що забезпечити доступ до її квартири не входить до компетенції Голови ОСББ. На підставі того, що ОСОБА_2 відмовляється виконувати рішення загальних зборів №2 співвласників ОСББ «Молодіжне 2016», яке зобов`язує його демонтувати встановлені ним двері за власний рахунок, ОСОБА_3 запропоновано винести на розгляд наступних загальних зборів питання щодо надання голові правління, звернутись до суду від ОСББ «Молодіжне 2016», або особисто звернутись до суду щодо вирішення цього питання (а.с. 9).

Відповідно до акту комісійного виходу по заяві ОСОБА_3 від 24.10.2017 року комісією у складі депутата Суворовської районної у м. Херсоні ради, представника головного Управління Суворовського РВ ДСНС у Херсонській області, спеціалістів сектора з питань житлового господарства Суворовської районної у м. Херсона ради та у присутності голови правління ОСББ «Молодіжне 2016» встановлено, що на другому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 , між квартирами АДРЕСА_5 і № НОМЕР_1 встановлено перегородку власником квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_4 ОСОБА_5 зроблено без погодження з головою правління та сусідами. ОСОБА_3 рекомендовано вирішити питання демонтажу перегородку за згодою сторін чи у судовому порядку (а.с. 10).

26.10.2017 року за вих. №Н-1566/10 Виконавчим комітетом Суворовської районної у місті Херсоні ради ОСОБА_6 Г.О. було повідомлено, що 24.10.2017 року комісією у складі депутата Суворовської районної у м. Херсоні ради, представника головного Управління Суворовського РВ ДСНС у Херсонській області, спеціалістів сектора з питань житлового господарства Суворовської районної у м. Херсона ради та у присутності голови правління ОСББ «Молодіжне 2016» встановлено, що на другому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 , між квартирами АДРЕСА_5 і № АДРЕСА_6 встановлено перегородку власником квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 Зроблено тамбур у під`їзді (спільна власність) без погодження з головою правління та сусідами, чим порушено п. 3.1.14 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». ОСОБА_3 рекомендовано спробувати домовитись із ОСОБА_2 , якщо за згодою сторін вирішити питання демонтажу перегородки не вдасться, зазначено про можливість звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу (а.с. 11).

Відповідно до Акту затвердженого Головою ОСББ «Молодіжне 2016» від 12.04.2018 року встановлено, що при огляді другого поверху третього під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_9 встановлено, що біля квартири АДРЕСА_6 демонтовано вхідні двері, перешкод у користування загальним коридором другого поверху для власника квартири АДРЕСА_5 немає, доступ до квартири АДРЕСА_5 не ускладнено. Комісія прийшла до висновку, що права власника квартири АДРЕСА_5 не обмежуються (арк. справи 46).

Позивачка заперечила той факт, що має можливість вільно користуватися своєю власністю, оскільки двері квартири не відчиняються у повному обсязі, що унеможливлює, зокрема, занесення до квартири габаритних речей (меблів).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У ст. 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Частинами першою та другою ст. 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частинами 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (пункт 1 частини першої та частина друга статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572» зазначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотриманням встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року № 6-530цс16.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що перепланування спірного приміщення було проведено з дотриманням встановленого законом порядку та із згоди позивача.

За таких обставин суд першої інстанцій, встановивши, що відповідач протиправно збудував перегородку в коридорі, який є спільною сумісною власністю власників квартир багатоквартирного житлового будинку, яка обмежує права позивача, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_3 права користування належним їй майном.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається представник відповідача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Зокрема доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не доведено того факту, що наявною перегородкою чиняться перешкоди у вільному користуванні належною їй квартирою, не можуть бути взяті до уваги, оскільки сам по собі факт встановлення стіни перегородки у коридорі, який є спільною власністю мешканців будинку, без проектної документації та без погодження з позивачкою, порушує її право, як співвласника, а також право власника, яка не може у повній мірі скористатися своєю власністю через перешкоди з боку дій відповідача, зокрема, через неможливість відчинення вхідних дверей зі збереженням усіх її властивостей та корисної дії.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 жовтня 2019 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова