ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1147/2001
Провадження № 2-зз/210/8/19
У Х В А Л А

іменем України

"23" жовтня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі судового засідання Семко Н. А.,

за участі:

представника заявника ОСОБА_1 .

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі 2-1147/2001 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла вищевказана заява, в обґрунтування якої вказано, що Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 10 вересня 2001 року по справі №2-1147 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 8000,00 грн.

В ході розгляду даної цивільної справи, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2001 року накладено арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 09 жовтня 2019 року відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2001 року по справі №2-1147, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру боржників, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

У зв`язку з викладеним, заявник просив суд скасувати заходи забезпечення позову по справі №2-1147 вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2001 року, а саме: скасувати арешт нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 проти скасування заходів забезпечення позову заперечував, пояснив, що борг не повернуто.

Жодних клопотань учасниками процесу не заявлено.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали заяви, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2001 року по справі №2-1147 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 8000,00 грн.

Крім того, в ході розгляду зазначеної цивільної справи, ухвалою суду від 19 червня 2001 року вжиті заходи забезпечення позову: накладено арешт на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3-4).

Вказана обставина учасниками процесу не оскаржується.

Крім того, з пояснень представника заявника відомо, що виконавче провадження з примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2001 року відсутнє.

Вказана обставина заінтересованою особою (позивачем) ОСОБА_2 не заперечувалась, а тому вважається судом встановленою та доведеною. Крім того, ОСОБА_2 зазначив в судовому засіданні, що до виконавчої служби не звертався.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Згідно з ч.ч.4,5 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 156, 158 ЦПК України).

Частиною 7 статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, учасниками процесу не заперечувався той факт, що рішення суду, ухвалене 18 років тому, до примусового виконання не зверталось, виконавче провадження з його примусового виконання відсутнє. Крім того, суд звертає увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при застосуванні заходів, що обмежують сторін у певних правах, зокрема, накладенні арешту, оскільки арешт накладено на нерухоме майно 2-кімнатну квартиру з метою забезпечення виконання судового рішення про стягнення суми боргу у розмірі 8000 гривень.

Отже, зважаючи на відсутність даних щодо відкритого виконавчого провадження, беручи до уваги, що рішення в межах якого накладався арешт на нерухоме майно було винесене 19 червня 2001, тобто більше ніж 18 років тому, проте позивач не вжив заходів щодо звернення такого рішення до примусового виконання, беручи до уваги проміжок часу з моменту накладення арешту та винесення судового рішення, керуючись принципом співмірності, розумності та справедливості, суд доходить до висновку, що на даний час відпала потреба у продовженні дії вжитих судом заходів забезпечення позову.

Керуючись, ст.ст.158, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі 2-1147/2001 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову по справі №2-1147/2001 вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2001 року, а саме: скасувати арешт нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано суддею 24 жовтня 2019 року.

Суддя: В. Є. Сільченко