"15" квітня 2019 р.
Справа 150/74/19
Провадження по справі №2/150/84/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 квітня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Володовській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокряж» про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що систематична несплата СТОВ «Агрокряж» плати за користування наданої в оренду земельної ділянки, призводить до порушення їх законних прав та інтересів як орендодавця, тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 28.01.2010 року з метою повернення належної їй земельної ділянки для використання та розпорядження нею на власний розсуд.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги довірителя ОСОБА_1 підтримує, просить їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачем СТОВ «Агрокряж» по невідомих суду причинах не подано відзиву на позовну заяву, відсутні відомості щодо надіслання відзиву позивачу, відповідачем не предявлено зустрічного позову, крім того, в строк для подання відзиву відповідачем не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Як вбачається із матеріалів справи відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом неодноразового надіслання рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 37, 38, 44).

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 15.04.2019 постановлено про проведення заочного розгляду справи за позовомОСОБА_1 до СТОВ «Агрокряж» про розірвання договору оренди землі.

Зясувавши позицію представника позивача адвокта ОСОБА_2, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.05.2011 померла бабка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,5527 га, кадастровий номер :09:002: 0128.

Вище вказану земельну ділянку успадковано батьком позивача ОСОБА_4, який помер 05.02.2014 року, не встигнувши оформити своїх спадкових прав.

ОСОБА_1, будучи спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_4, у встановленому законом порядку успадкувано земельну ділянку площею 1,5527 га, кадастровий номер :09:002: 0128, яка розташована на території Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, підтвердженням чого є свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.05.2015 року, видане приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області(а.с. 9).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 37222760) вбачається, що ОСОБА_1 надано дозвіл на виділення в натурі земельної ділянки площею 1,5527 га, на території Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер :09:002:0128, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області від 06.09.2017 року за №167 «Про надання дозволу на виділення в натурі земельних ділянок» (а.с. 13).

Після отримання ОСОБА_1 витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з'ясувалося, що земельна ділянка перебуває в оренді СТОВ «Агрокряж», що є правонаступником ТОВ «Дністер-Агро».

Позивач, звернувшись до СТОВ «Агрокряж», отримала копію договору оренди земельної ділянки, укладеного між СТОВ «Агрокряж» (правонаступником ТОВ «Дністер-Агро») та спадкодавцем ОСОБА_3 Оглянувши вказаний договір та порівнявши підписи орендодавця в ньому та в заповіті візуально встановлено, що такі підписи не співпадають. Зокрема, текст договору оренди земельної ділянки заповнений одним почерком, в тому числі ПІБ орендодавця. Також, ОСОБА_1 було встановлено, що орендна плата за користування відповідачем належною їй земельною ділянкою ні ОСОБА_1, ні спадкодавцем ОСОБА_3 не отримувалася, підтвердження чого є відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період 2011 - 2018 років, у якій відсутня інформація про отримання позивачем ОСОБА_1 доходів від СТОВ «Агрокряж» за надання земельної ділянки в оренду.

12 березня 2018 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Агрокряж» було укладено додаткову угоду №ЛЗВ-0190 до договору оренди земельної ділянки №ЛЗВ-0070 від 28 січня 2010 року (а.с. 24).

Судом не може братись до уваги укладена між позивачем та відповідачем додаткова угода №ЛЗВ-0190 до договору оренди земельної ділянки, оскільки, зазначена додаткова угода стосується договору оренди земельної ділянки №ЛЗВ-0070 від 28 січня 2010 року, тоді як договір оренди земельної ділянки від 28.01.2010 року не містить номера, що стверджується копією договору (а.с. 18).

Зазначений факт підтверджує те, що СТОВ «Агрокряж» було відомо про зміну власника орендованої земельної ділянки, тобто, те, що власником фактично являється ОСОБА_1

Пунктом 36 договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3, як орендодавцем, та ТОВ «Дністер Агро» (правонаступником якого є СТОВ «Агрокряж»), як орендарем, встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовою розірвання оренди в односторонньому порядку є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до пункту 37 вище зазначеного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання цього договору.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку площею 1,5527 га, кадастровий номер :09:002:0128, розташовану на території Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, відбувся до іншої особи ОСОБА_1, крім того, відбулась реорганізація юридичної особи орендаря (договір оренди землі укладався із ТОВ «Дністер Агро». правонаступником якого є СТОВ «Агрокряж»), що відповідно до умов договору оренди землі від 28.01.2010 року тягне за собою зміну умов або розірвання цього договору. Вище вказане свідчить про те, що жодних змін умов договору оренди землі із новим власником ОСОБА_1 відповідачем, як правонаступником ТОВ «Дністер АГРО», не проводилось, що відповідно до пункту 37 договору оренди землі від 28.01.2010 року є самостійною підставою для його розірвання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За приписами статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті «д» частини 1 статті 141 Земельного Кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відтак, згідно зі статтями 13, 15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Вище вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Відповідно до п. п. 9, 10, 11 договору оренди земельної ділянки б/н від 28.01.2010 року орендна плата вноситься Орендарем в розмірі 3% проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що становить 630,31 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: з 15 серпня, остаточний розрахунок до 15 грудня поточного року.

Однак як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період 2011-2018 років, інформація про отримання ОСОБА_1 доходів від відповідача за надання земельної ділянки в оренду відсутня.

Із платіжної відомості №ВАП-000010 від 30.01.2015 року за 2014 рік вбачається, що ОСОБА_3 отримувала орендну плату за користування відповідачем належною їй земельною ділянкою (а.с. 26-28).

Суд критично ставиться до відомостей, що містить платіжна відомість №ВАП-000010 від 30.01.2015 року за 2014 рік, оскільки, вони не відповідають дійсності та спростовуються письмовими доказами у справі, які є належними, достатніми та допустими.

Так, ОСОБА_3 померла 06.05.2011 року, підтвердження чого є свідоцтво про прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті останньої, видане 07.05.2015 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу (а.с. 9). Зазначене свідчить про те, що 30.01.2015 року ОСОБА_3 ніяким чином фізично не могла отримувати орендну плату за користування СТОВ «Агрокряж» належної їй земельної ділянки.

Таким чином, за наведених вище обставин, орендна плата за користування відповідачем земельною ділянкою не сплачувалася з 2011 року по день звернення ОСОБА_1 із даним позовом до суду, що свідчить про систематичність несплати СТОВ «Агрокряж» орендної плати.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові суду від 14 листопада 2018 року по справі №484/301/18, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Висновки суду узгоджуються із правовою позицію, викладеною у постановах Верховного Суду України: від 12 грудня 2012 року №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року №6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року №6-1449цс17, і підстав для відступлення від цієї позиції немає.».

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо розірвання договору оренди змеленої ділянки.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 року, №2629-VІІІ встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1921 гривні 00 копійок.

Таким чином сума судового збору, що підлягає до сплати за звернення фізичної особи до суду із позовною заявою немайнового характеру становить 768 гривень 40 копійок.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Позивачем при зверненні до суду не сплачено судового збору через скрутне матеріальне становище, являється інвалідом ІІІ групи.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити оплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та розяснено, що у відповідності до положень ч.2 ст.136 ЦПК України в разі якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З огляду на те, що на день винесення рішення по даній справі позивачем не сплачено судовий збір за позовною вимогою про розірвання договору оренди землі, за відсутності належних та достатніх підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, суд в силу положень статті 136 ЦПК України приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

На підставі ст., ст. 13, 15, 21, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 651 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 141, 263 - 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 28.01.2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Дністер-Агро» (24032, смт. Вендичани, вул. 50-річчя Жовтня, 23 Могилів Подільського трайону Вінницької області), правонаступником якого є СТОВ «Агрокряж» (24024, с. Яришів, вул. Головна, 161 Могилів Подільського району Вінницької області), загальною площею 1,5527 га, кадастровий номер :09:002:0128, розташованої на території Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, яка належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.05.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 37222760).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок, сплату якого відповідно до статті 136 ЦПК України було відстрочено до ухвалення цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк