Справа № 404/4506/19
Номер провадження 2/404/1174/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Панфілової А. В.,

при секретарі Проскурні О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас Україна» треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черкасова Наталія Борисівна та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису від 22.03.2019 року №1167, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною щодо звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 93070 грн із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас України» таким, що не підлягає виконанню..

В обґрунтування позову зазначено, що 13 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ровас Україна» було укладено договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном. Договір посвідчений приватним нотаріусом Черкасовою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 3177.

Предметом договору є надання послуг з посередництва у працевлаштуванні в країні Литовська Республіка на посаду водія транспортного засобу для міжнародного перевезення вантажів, з доходом перші два місяці після підписання трудового договору по 800 Євро на місяць, надалі не менше 1000 Євро на місяць.

Згідно п.7.1 договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та нотаріального посвідчення, і діє до повного виконання своїх договірних зобов`язань, а саме до початку роботи Клієнта на підставі трудового договору у іноземного роботодавця, послуги з працевлаштування у якого були надані Клієнту за цим Договором, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами взятих на себе за цим Договором зобов`язань.

31 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ЗАО ОСОБА_2 («Каміда») було укладено трудовий договір.

Таким чином, договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 13.07.2018 року припинив свою дію.

Почавши працювати за кордоном на посаді водія в перший же місяць своєю трудової діяльності виявив, що його ТОВ «Ровас Україна» та ЗАО ОСОБА_2 («Каміда») було введено в оману стосовно розміру заробітної плати, оскільки отримав заробітну плату за місяць в розмірі 300 Євро замість обіцяних 800 Євро. Після чого, попрацювавши ще декілька днів , позивач залишив дану країну. Докази отримання заробітної плати в розмірі 300 Євро.

22.03.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною було вчинено виконавчий напис за № 1167 щодо звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 93 070 грн. із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас Україна».

07.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 9307 грн.

07.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

Вказується, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з п. 1 Переліку документів, до нотаріусів подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Адвокат посилається на висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року (справа № 61-7410ск18).

Стверджується, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ТОВ «Ровас Україна» не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки позивач не отримував від ТОВ «Ровас Україна» вимоги щодо погашення заборгованості і був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, у зв`язку з чим не оспорив вимоги ТОВ «Ровас Україна» та не міг виконати їх, що, в свою чергу, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Крім того, розмір грошових коштів, на які звернуто стягнення у виконавчому написі у сумі 93 070 грн., відрізняється від розміру грошових коштів, розмір яких зазначено у п.4.1 Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 13.07.2018 року. (91 729,97 грн.).

В судове засідання адвокатом подано заяву про підтримання позову ( а.с. 126).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив проти позову не подано, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами за адресою відповідно до ЄДРПОУ ( а.с. 114-125), рекомендовані листи повертаються з відміткою про вибуття адресата .

Від третіх осіб пояснень суду не надано, від нотаріуса Черкасової Н.Б. нвдвно заяву про розгляд справи у її відсутність ( а.с. 130).

Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти .

13 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ровас Україна» було укладено договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном. Договір посвідчений приватним нотаріусом Черкасовою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 3177.

Предметом договору є надання послуг з посередництва у працевлаштуванні в країні Литовська Республіка на посаду водія транспортного засобу для міжнародного перевезення вантажів, з доходом перші два місяці після підписання трудового договору по 800 Євро на місяць, надалі не менше 1000 Євро на місяць.

Згідно п.7.1 договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та нотаріального посвідчення, і діє до повного виконання своїх договірних зобов`язань, а саме до початку роботи Клієнта на підставі трудового договору у іноземного роботодавця, послуги з працевлаштування у якого були надані Клієнту за цим Договором, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами взятих на себе за цим Договором зобов`язань.

31 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ЗАО ОСОБА_2 («Каміда») було укладено трудовий договір ( а.с. 51)..

Таким чином, договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 13.07.2018 року припинив свою дію.

Позивач, почавши працювати за кордоном на посаді водія в перший же місяць своєю трудової діяльності виявив, що його ТОВ «Ровас Україна» та ЗАО ОСОБА_2 («Каміда») було введено в оману стосовно розміру заробітної плати, оскільки отримав заробітну плату за місяць в розмірі 300 Євро замість обіцяних 800 Євро. Після чого, попрацювавши ще декілька днів , позивач залишив дану країну. Докази отримання заробітної плати в розмірі 300 Євро (а. с. 70-72)

22.03.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною було вчинено виконавчий напис за № 1167 щодо звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 93 070 грн. із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас Україна» ( а.с. 12).

07.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 9307 грн.( а.с. 60).

07.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 ( а.с. 64-65).

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно дост. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗаконом України «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595(далі Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат»та Главі 16 Порядку.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з пунктами3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172.

Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості.

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 5 березня 2018 року, справа № 756/11960/15-ц).

За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висовку щодо задоволення позову повністю, оскільки нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ТОВ «Ровас Україна» не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки позивач не отримував від ТОВ «Ровас Україна» вимоги щодо погашення заборгованості і був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, у зв`язку з чим не оспорив вимоги ТОВ «Ровас Україна» та не міг виконати їх, що, в свою чергу, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Крім того, розмір грошових коштів, на які звернуто стягнення у виконавчому написі у сумі 93 070 грн., відрізняється від розміру грошових коштів, розмір яких зазначено у п.4.1 Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 13.07.2018 року. (91 729,97 грн.)

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Верховний Суд у Постанові від 31.10.2018р. по справі № 308/11193/16-ц, провадження № 61-7410св18 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст. ст. 1, 34, 39, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 3,15,16,134-142, 265,268 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ІПН- НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас Україна»( м. Київ, вул. Хрещатик буд. 4 кв. 23, код ЄДРПОУ- 39915431) треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черкасова Наталія Борисівна ( АДРЕСА_2 5) та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна ( 25000, м. Кропивницький, вул. В. Чміленка 39) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 22.03.2019 року № 1167, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною щодо звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 93 070 грн. із

ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас Україна», таким,

що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2019 року.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда