Справа № 307/1978/19
Провадження № 2/307/1259/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівської міської об`єднаної територіальної громади, в особі старости Ключкей В.В. де треті особи Тячівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Тячівської міської об`єднаної територіальної громади, в особі старости Ключкей В.В. де треті особи Тячівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 роки померла його мати, ОСОБА_5 . Після смерті матері, залишилося спадкове майно де вона була зареєстрована та постійно проживала, а саме по АДРЕСА_1 . До спадкового майна належить житловий будинок 1956 року побудови загальною площею 28,40 квадратних метрів з яких 16,30 квадратних метрів житлова та 12,10 квадратних метрів допоміжна. Спадкоємцями є четверо братів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивач. У встановлений шестимісячний строк після смерті матері до державної нотаріальної контори ніхто не звертався, оскільки вважалось, що спадкоємець, який зареєстрований та проживав на момент смерті з спадкодавцем автоматично набуває право на спадщину. Після звернення до Тячівської Державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, Державним нотаріусом було повідомлено, що дане питання в нотаріальному порядку вирішити неможливо в зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, та відсутністю правовстановлюючого документу, яким би посвідчувалось право власності матері на спадкове майно (свідоцтва про право власності).

Вважає, що суд може визнати за ним право власності на 1/4 спадкового будинку з наступних підстав. Після смерті матері він фактично вступив в управління і володіння житловим будинком, разом з братами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обробляв земельну ділянку та підтримував житловий будинок в належному стані. В порядку ст.,1270 цивільного кодексу України, він не заявляв про відмову від прийняття спадщини. Право власності покійної матері ОСОБА_5 на спадкове майно підтверджується випискою з погосподарської книги, копією сторінок по господарської книги та іншими довідками. Також той факт що будинок завершений будівництвом підтверджується технічним паспортом, який був виготовлений на замовлення спадкоємця та довідкою з сільської ради в якій наголошується що будинок не порушує нічиїх інтересів та відповідає будівельним нормам. Також даний факт підтверджується звітом технічного обстеження. Його брати, які теж мають право на свою частку у спадковому майні за законом виявили бажання успадковувати свої частки кожен окремо.

Відповідно статті 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.. 1261 ЦК України, позивач належить до першої черги спадкоємців.

Відповідно ст..1268 ч. 1 спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її, а у частині третій цієї ж статті наголошується, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї, частиною 5 цієї ж статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України встановлено що, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Тому просить суд визнати за ним право власності на 1/4 спадкового будинку, що розташований АДРЕСА_2

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 247 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Представник третьої особи Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що матері позивача ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок по АДРЕСА_1 , 1956 року побудови, загальною площею 28,40 кв.м.. з яких 16,30 кв.м. житлова та 12.10 кв.м. допоміжна, що підтверджується випискою з погосподарської книги, технічним паспортом, який був виготовлений на замовлення спадкоємця.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 13.10.2016 р.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося четверо спадкоємців, тобто четверо братів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і позивач.

Позивач звернулася до нотаріуса про видачу Свідоцтва про право власності на спадкове майно, однак йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів.

Згідно ч.4 ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, ...якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та обтяжень .

Відповідно до аб.3 п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про практику розгляду справ про спадкування» право власності на збудоване нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження.

Як вбачається спадковий будинок по АДРЕСА_1 , побудований 1958 р. і право власності на нього в той час підтверджує: особливі рахунки в господарських книгах, довідки сільської ради про належність будинків конкретним власникам, про сплату податків на будівлю та обов`язкової їх страховки, що стверджується аб. 5 п.1.2. « Рекомендаций по вопросам удостовирения договоров об отчуждении жилого дома ( части дома ) либо квартири в доме жилищно- строительного коллектива индивидуальних застройщиков» від 22.12.1986 року, де зазначено, що «в сельской месности подтверджением приднадлежности дома могут служить соответствующие справки исполкомов поселков селького Совета.

Аналогічні приписи наявні в абз. 4 п.62 « Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР». від 31 жовтня 1975 року та п. 45 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських селищних, сільських Рад народних депутатів» від 19 січня 1976 року.

Таким чином, виходячи з вище наведених норм Законів, суд вважає, що спадковий будинок по АДРЕСА_1 . за життя ОСОБА_5 належав їй на праві власності.

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, інших осіб.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 спадкового будинку, що розташований АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ч. 2 ст. 247 ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216-1223,1261, 1266, 1268-1270, 1299 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 спадкового будинку, що розташований АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Тячівська міська об`єднана територіальна громада, в особі старости Ключкей В.В., місце знаходження: с. Лази, вул. Перемоги, 165.

Треті особи:

- Тячівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження м. Тячів, вул. Незалежності, 30.

- ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_4 .

- ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_4 .

- ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_4 154

Повний текст рішення виготовлено 01.11.2019 р.

Суддя: В.В. Чопик