Ухвала

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 201/9992/16-ц

провадження № 61-28780св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Ткаченко Н. В. від 22 листопада 2016 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А. від 20 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП)

Позов мотивований тим, що 11 грудня 2015 року за участі водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сталося ДТП, винним у якій постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2016 року визнано відповідача. Згідно висновку спеціаліста від 23 січня 2016 року розмір матеріального збитку, який було завдано позивачці, становив 87 998 грн 52 коп.

Посилаючись на те, що приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» частково сплатило їй вартість збитків у розмірі 50 000 грн, та нею було самостійно доплачено 25 144 грн та 12 400 грн, у зв'язку із чим загальний розмір майнової шкоди становить 39 483 грн та складається з: вартості проведеного огляду та складання звіту в розмірі 1000 грн; вартості телеграми, яка надсилалася відповідачу в розмірі 189 грн; вартості евакуації автомобіля з місця ДТП в розмірі 750 грн; грошових коштів, переказаних за ремонт автомобіля в розмірі 25 144 грн та 12 400 грн, ОСОБА_4 просила стягнути вказані кошти з відповідача, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди 37 544 грн, в рахунок витрат на повідомлення відповідача про дату та час проведення огляду автомобіля 189 грн, за евакуацію автомобіля 750 грн та за проведення автотоварознавчого дослідження 1000 грн, а разом - 39 483 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. В задоволені іншої частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року - без змін.

У травні 2018 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 201/9992/16-ц з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2018 року зупинено виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду з'ясовано, що касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 39 483 грн та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн, тобто ціна позову становить 59 483 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Апеляційним судом вказану справу не визнано малозначною, однак малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Разом з тим, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справи з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2018 року було зупинено виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року, до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закрито, тому виконання вказаного рішення підлягає поновленню.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 260, 389, 436 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, закрити.

Поновити виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М.Коротун

В. П.Курило