Справа № 346/57/19
Провадження № 2/346/757/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого - судді П"ятковського В.І.,
з участю: секретаря Іванишин Х.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення коштів,
Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 01 квітня 2017 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого вона позичила ОСОБА_2 4000 гривень та зобов"язувався повернути позику в повному обсязі в строк до 20 квітня 2017 року, про що власноручно написав розписку.
Зазначає, що відповідач умови договоруне виконав і на даний час суму позики не повернув.
В зв"язку із наведеним, просила стягнути з відповідача в її користь заборгованість за договором позики, інфляційні витрати, три проценти річних від простроченої суми та судовий збір.
Позивачка в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклав, відзив на позовну заяву в установлений законом строк до суду не надходив.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
Взявши до уваги заяву позивачки, дослідивши та перевіривши подані нею докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що згідно до розписки ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4000 гривень та зобов"язувався повернути позику в повному розмірі до 20 квітня 2017 року. Розписка написана власноручно відповідачем на копії належної йому тимчасової посвідки на постійне проживанна серії ІФ № 008080 (а.с.7).
З метою досудового врегулювання спору позивачка зверталась до Коломийсьокго відділу поліції із відповідною заявою. Згідно висновку за матеріалами ЄО № 4738 від 20 травня 2017 року, ОСОБА_2 зобов"язався повертати позивачці по 500 гривень щомісячо до повного погашення заборгованості, однак, взяті на себе зобов"язання не виконав.
У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач свої зодов"язання не виконав, в зв"язку з чим виникла заборгованість в розмірі суми позики.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Середньорічний індекс інфляції за 2017 рік становив 113,7 % та за 2018 рік - 108,9 %, а отже інфляційнй витрати станом на 20 грудня 2018 року за період 2017-2018 року від суми позики в даному випадку становлять 904 гривні 00 копійок.
Розмір трьох процентів річних від простроченої суми позики за 2017 рік становить 84 гривні 07 копійок, за 2018 рік - 120 гривень, а всього на суму 204 гривні 07 копійок.
Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачкою за договором позики становить 5108 гривень 07 копійок.
Відповідачем не спростовано жодним чином наведені позивачкою розрахунки, а тому вимоги позову в цій частині підлягають до задоволення.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.
Оскільки відповідачем суму боргу не повернуто в обумовлений в розписці строк в повному обсязі, то право позивача порушено, а тому підлягає судовому захисту.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки наявність боргового документа - розписки, у позивачки, свідчить про існування невиконаного відповідачем зобов'язання перед нею.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір".
На підставі наведеного та ст.ст.625,1046-1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасова посвідка на постійне проживанна серії ІФ № 008080 в користь ОСОБА_1, 20 березня 1968 року нардження, жительки м. Коломия, вул. Пороха Балицького, 13, Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 5108 гривень заборгованості по договору позики, з яких 4000 гривень основного боргу, 904 гривні інфляційних витрат, 204 гривні 07 копійок - три проценти річних від простроченої суми, 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору та 10 гривень комісії за послуги банку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя П'ятковський В. І.