ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/2660/18
Провадження № 22-ц/4820/340/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Костенка А.М.,

секретар - Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2018 року, суддя Андрощук Є.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Старокостянтинівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про стягнення матеріальної шкоди у вигляді недоотриманого довічного щомісячного грошового утримання судді, завданої законом, що визнаний неконституційним,

встановив :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, просив суд стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 35589,34 грн. матеріальної шкоди у вигляді недоотримання довічного щомісячного грошового утримання судді, завданої законом, що визнаний неконституційним. Вказав, що з грудня 2016 року він як суддя у відставці отримував в Старокостянтинівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до положення абз. 1 підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України зазначений орган Пенсійного фонду України, як податковий агент, щомісячно утримував із нарахованого йому довічного грошового утримання судді податок з доходів фізичних осіб.

За період з 13 грудня 2016 року по лютий 2018 року включно розмір утриманого податку з доходів фізичних осіб становить 35589,34 грн., що підтверджується даними довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 11137/04 від 24.04.2018 року.

Рішенням від 27.02.2018 року №1-р/2018 у справі за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого пункту 164.2.19 пункту 164 статті 164 Податкового Кодексу України (справа про оподаткування пенсій та щомісячного довічного грошового утримання) Конституційний Суд України визнав неконституційним ці положення Податкового кодексу України.

Вважає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного у цій частині Закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання йому було заподіяно матеріальної шкоди у вигляді утриманого податку з доходів фізичних осіб за період з 13.12.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 32851,70 грн. та утриманого військового збору у розмірі 2737,64 грн., а всього - 35589,34 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05.12.2018 року позов було задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 35589,34 грн. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Не погоджуючись з таким рішенням Державна казначейська служби України в апеляційній скарзі просила його скасувати та ухвалити нове рішення.

На думку апелянта, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта положення ст. 1175 ЦК України підлягають застосуванню тільки у випадках, коли нормативно-правовий акт органу державної влади визнається незаконним і скасовується. Відповідно до вимог Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Таким чином, лише відповідний орган Пенсійного фонду України наділений повноваженнями визначення помилковості чи надмірної сплати податку та збору і при наявності визначених законом підстав, вказані кошти можуть бути повернуті відповідним органом Державної казначейської служби України за місцем їх зарахування до відповідного бюджету на підставі заяви платника за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Крім того, ні законодавчим актом, ні нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та держави в цілому.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року зупинено провадження у справі до розгляду об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 686/6775/18.

05 вересня 2019 року винесена постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 686/6775/18.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 23 вересня 2019 року провадження у справі відновлено та призначено її до розгляду.

Згідно з п. ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами 1, 2 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 і 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та отримує довічне грошове утримання як суддя у відставці.

На підставі абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України за період з 13.12.2016 року по 28.02.2018 року здійснено відрахування з призначеного грошового утримання ОСОБА_1 в розмірі 35589,34 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 7 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними зміни, внесені до ст. 44 Закону №2862-ХІІ Законом №107-VI.

Судом встановлено, що предметом судового розгляду є вимога судді ОСОБА_1 у відставці про стягнення з Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби України матеріальної шкоди в сумі 35589,34 грн., завданої позивачеві внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці останньому завдало майнової шкоди у вигляді утриманого податку з доходів фізичних осіб.

Оскільки спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 року у справі №757/70264/17-ц (провадження №14-360цс18) та у постанові від 05.06.2019 року у справі №686/23445/17 (провадження №14-162цс19), яка також стосується стягнення збитків з держави на користь судді у відставці у зв`язку із прийняттям неконституційного акту.

Таким чином, суд приходить до висновку що провадження у справі слід закрити, оскільки вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст. ст. 374, 377, 382, 384, 389,390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Старокостянтинівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про стягнення матеріальної шкоди у вигляді недоотриманого довічного щомісячного грошового утримання судді, завданої законом, що визнаний неконституційним закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.11.2019 року

Судді Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова