Справа № 308/2720/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 жовтня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відшкодування шкоди, завданої унаслідок вчинення кримінального правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.05.2018, який 02.07.2018 набув законної сили, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману - шахрайство, на підставі чого засуджено до остаточного покарання у вигляді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з вересня 2016 року по лютий 2017 року, діючи з прямим числом, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи настання останніх, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок коштів, отриманих у вигляді соціальної допомоги одинокій матері, незаконно отримала грошові кошти в сумі 38055 гривень на утримання малолітніх дітей: синів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також доньок - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , внаслідок чого Управлінню соціального захисту населення Ужгородської РДА заподіяні матеріальні збитки на суму 38055 гривень, що підтверджується вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.05.2018.

Завдана вказаним кримінальним правопорушенням шкода в розмірі 38055 гривень, згідно з листом Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації №311/01-27 від 14.02.2018, на даний час засудженою не відшкодована.

Враховуючи вищевказані обставини, позивач вважає, що наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 38055 гривень на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації.

Окрім цього, на виконання покладених на органи прокуратури функцій та завдань, реалізуючи права, передбачені вказаними нормативно-правовими актами, заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури звертається до суду з даною заявою в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно з поданої заяви, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, зокрема шляхом виклику через веб-портал Судова влада України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.05.2018, який 02.07.2018 набув законної сили, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману - шахрайство, на підставі чого засуджено до остаточного покарання у вигляді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 гривень.

Відповідно до вказаного вироку судом встановлено, що ОСОБА_1 , фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з вересня 2016 року по лютий 2017 року, діючи з прямим числом, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи настання останніх, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок коштів, отриманих у вигляді соціальної допомоги одинокій матері, незаконно отримала грошові кошти в сумі 38055 гривень 00 копійок на утримання малолітніх дітей: синів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також доньок - ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , унаслідок чого Управлінню соціального захисту населення Ужгородської РДА заподіяні матеріальні збитки на суму 38055 гривень.

Відповідно до інформації з листа Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації № 311/01-27 від 14.02.2018, судом встановлено, що збитки на суму 38055 гривень на даний час засудженою не відшкодовані.

Згідно із ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, вироком суду від 30.05.2018 встановлено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 державі в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації заподіяно матеріальну шкоду і дана обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи.

Враховуючи те, що відповідачем доказів щодо відшкодування в повному обсязі суми збитків в розмірі 38055 гривень, завданих державі внаслідок протиправних дій, не надано, документально не спростовано нараховану суму збитків, з урахуванням вищенаведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації суму в розмірі 38055 гривень.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати у сумі 1921 гривеню судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 610, 611, 1166 ЦК України, ст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації (, Банк: ГУДКСУ у Закарпатській області, м. Ужгород, МФО 812016, розрахунковий рахунок 3553) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у сумі 38055 /тридцять вісім тисяч п`ятдесят п`ять/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 1921 /тисяча дев`ятсот двадцять одну/ гривню 00 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення (складання).

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П.Іванов