Дата документу 01.11.2019 Справа № 310/4739/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/4739/18 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/807/3023/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 квітня 2018 року директор ЗОШ№4 м. Бердянська Земко Н.О. повідомила Бердянський відділ поліції ГУНП в Запорізькій області про те, що 25 квітня о 12 годині 40 хвилин, під час перебування в навчальному закладі учень 5-Б класу, інвалід з дитинства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його сином, зазнав умисного психологічного насилля з боку учнів ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Зазначене повідомлення було зареєстровано в Журналі обліку заяв і повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області за ЄО №9466 від 26.04.2018 року.

У ході проведення дослідчої перевірки Бердянським ВП ГУНП в Запорізькій області встановлено, що 25.04.2018 року приблизно о 12 годині 40 хвилин учень ОСОБА_3 викрав у ОСОБА_13 шкільний рюкзак із кабінету №15 ЗОШ і виніс його до чоловічого туалету другого поверху ЗОШ №4. Учень ОСОБА_12 поклав вказаний шкільний рюкзак і злив воду на нього. ОСОБА_12 покликав до чоловічого туалету учня ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 злили воду на майно ОСОБА_13 , серед яких були підручники, зошити, мобільний телефон Lenovo A-369і в комплекті з акумуляторною батареєю моделі 690 АО і шкільне приладдя. З рюкзаку також зникли грошові кошти в сумі 20 грн.

23.05.2018 року він подав до Бердянського ВП ГУНПУ в Запорізькій області заяву про факт умисного скоєння правопорушення щодо його сина ОСОБА_13 Він також звертався до батьків малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з проханням в добровільному порядку відшкодувати спричинену їх дітьми майнову шкоду в сумі 1200 грн. в рівних частках, розмір якої він визначив самостійно з урахуванням часу експлуатації телефону, проте отримав відмову, через що був змушений нести додаткові збитки: звертатися в ремонтні майстерні мобільних телефонів м. Бердянська; на поїздку в м. Запоріжжя і назад в м. Бердянськ; звертатися в сервісний центр обслуговування Lenovo для проведення діагностики стану мобільного телефону; за надання послуг з пересилки телефону.

Всього поніс наступні збитки: вартість ремонту смартфона Lenovo A-369і - 1592 грн.; вартість роботи по обстеженню смартфона Lenovo A-369і фахівцями сервісного центру «Лібра-Лайн» - 150 грн.; оплата послуг банку -10 грн.; вартість проїзду в сервісний центр м. Запоріжжя та назад до м. Бердянська - 340 грн.; затрати на пересилку смартфону та документації після його експертної діагностики із сервісного центру «Лібра-Лайн» в м. Бердянськ «Новою поштою»; вартість акумуляторної батареї моделі 690 АО - 250 грн. Загальна сума збитків склала 2397 грн.

Крім того, йому та його сину умисними діями малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 завдано моральну шкоду, яка полягає в дискомфорті після викрадення речей та їх умисної порчі, неможливості користуватися смартфоном, нервовому напруженні у зв`язку з допитами у відділі поліції, моральному приниженні гідності, небажанні винних осіб визнавати провину, необхідності доказування спричиненої йому майнової шкоди, що свідчить про порушення його нормального життєвого укладу. Розмір морального відшкодування оцінив в 351 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з відповідачів на його користь шкоду в розмірі 2748 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 по 509,25 грн. матеріальної шкоди та по 87,75 грн. моральної шкоди з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь держави по 352,4 грн. судового збору з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій зазначили, що є неналежними відповідачами, позивачем не доведено розмір завданої шкоди.

Просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення суду, підстави для його скасування відсутні.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 серпня 2019 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходів з того, що позивачем доведено понесення витрат за видачу акту технічного стану на суму 150 грн., необхідність понесення витрат для відновлення робочого стану смартфона в розмірі 1592 грн., обґрунтованість розміру відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (а.с. 156).

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_1 малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства та отримує соціальну допомогу, його законний представник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17,18).

Відповідно до товарного чеку від 12.12.2017 року за 1850,00 грн. було придбано мобільний телефон Lenovo А369і (а.с. 9).

Згідно з листом директора Бердянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Земко Н.О. від 26.04.2018 року №24 за результатами проведення службового розслідування щодо факту пошкодження шкільного приладдя ОСОБА_16 було скликано позачергове засідання Ради профспілки школи, на якій членами комісії, класними керівниками 5-А та 5-Б класів була проведена зустріч з учнями ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та їхніми батьками, на якій було з`ясовано причини поведінки вищевказаних дітей. Батьки визнали неправомірність дій своїх дітей щодо пошкодження майна ОСОБА_22 , однак зазначили, що останній постійно провокує конфлікти ображає нецензурною лайкою учнів та їх батьків (а.с. 4-5).

ОСОБА_6 звернувся до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області з приводу протиправних дій відносно його сина, яке було зареєстровано в журналі «Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області за №9466 від 07.05.2018 року та за №10940 від 23.05.2018 року (а.с.6).

Згідно з протоколом про отримання відомостей від 23.05.2018 року №6010940 26.04.2018 року ОСОБА_9 зазнав психологічного насилля у умовах навчального закладу з боку ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 . З цим протоколом позивач ознайомився 03.05.2018 року і зробив запис про спричинення матеріальних збитків у вигляді знищеного мобільного телефон Lenovo A369i, номер УМЕІ НОМЕР_2 з АКБ 690А0, пошкоджено 4 зошити та підручники (а.с.7-8).

Відповідно до листа Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 31.05.2018 року №12313/50/04-19 в ході проведення перевірки встановлено, що 25.04.2018 року близько 12 години 40 хвилин малолітній ОСОБА_3 , 2007 року народження, виніс шкільний рюкзак малолітнього ОСОБА_13 , 2006 року народження, до чоловічого туалету, після чого малолітній ОСОБА_12 , 2007 року народження, поклав вказаний рюкзак до унітазу, а малолітній ОСОБА_10 , 2007 року народження, та ОСОБА_11 , 2007 року народження, змили воду на майно ОСОБА_13 , 2006 року народження, пошкодивши мобільний телефон «Леново А-369-і» вартістю 1200 грн. та шкільне приладдя. Окрім цього з рюкзаку ОСОБА_13 зникли гроші в сумі 20 гривень (а.с. 3).

Матеріали справи також містять матеріали перевірки ЄО №9466, 10940 за 2018 р., якими підтверджується факт спричинення ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 шкоди майну позивача внаслідок залиття шкільного рюкзака ОСОБА_13 (а.с.100-137).

Згідно з квитанцією про прийняття виробу на діагностику №295253 від 07.06.2018 року ПП «Сервісний центр «Лібра-Лайн», який розташований в м. Запоріжжя, вул. Заводська,3 прийняв від ОСОБА_14 смартфон Lenovo А369і на діагностику, в зв`язку з тим, що не включається із-за залиття водою. Пристрій повернуто замовнику 14.06.2018 року (а.с.11).

На ім`я ОСОБА_14 виписано рахунок-фактуру №360696 від 07.06.2018 року про сплату 150 грн. за видачу акту технічного стану (а.с.12).

Відповідно до квитанції від 07.06.2018 року ОСОБА_6 сплатив ПП «Сервісний центр «Лібра-Лайн» 150 грн. за видачу акту технічного стану на підставі рахунку №360696 від 07.06.2018 року, а також 10 грн. комісії за послуги банку (а.с.12).

ПП «Сервісний центр «Либра-Лайн» на замовлення ОСОБА_14 були проведені роботи з видачі акту технічного стану на суму 150 грн., що підтверджується Актом №360696 від 08.06.2018 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) згідно рахунку № НОМЕР_3 від 07.06.2018 року (а.с.10).

Актом технічного стану Lenovo А369і, який видано ПП «Сервісний центр «Лібра-Лайн» встановлено, що для відновлення робочого стану смартфона Lenovo А369і необхідна заміна материнської плати та кнопки включення, вартість робіт складатиме 1592 грн. (а.с. 13).

08.06.2018 року смартфон Lenovo А369і був повернутий ПП «Сервісний центр «Лібра-Лайн» ОСОБА_33 Послуги ТОВ «Нова Пошта» за пересилку покладено на одержувача в розмірі 35 грн. (а.с.14-15). Оплату цих послуг було здійснено ОСОБА_15 (а.с.16).

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_34 вартість акумулятора BL203 до мобільного телефону Lenovo А369і станом на 23.01.2019 року становить 250,00 грн. (а.с. 158,159).

Відповідно до частини першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками (усиновлювачами), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду (частина перша статті 1181 ЦК України).

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із доведеності належними доказами позовних вимог в частині витрат за видачу акту технічного стану на суму 150 грн., необхідність понесення витрат для відновлення робочого стану смартфона в розмірі 1592 грн. та розміру відшкодування моральної шкоди, визнання відповідачами того, що внаслідок дій їх малолітніх дітей було залито рюкзак малолітнього ОСОБА_13

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не заперечували факту завдання шкоди діями їх малолітніх дітей, належних доказів на спростування розміру зазначених позивачем збитків та моральної шкоди не надали, клопотання про проведення відповідної експертизи не заявляли.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем зазначено неналежних відповідачів є неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 1178 ЦК України якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров`я чи іншого закладу, що зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов`язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

За роз`ясненнями, що містяться в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", зі змінами та доповненнями, за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15 років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки, а у відповідних випадках - навчальні заклади.

При цьому слід мати на увазі, що батьки несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; навчальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім у час знаходження його під їхнім наглядом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей.

Відповідачами не надано належних та допустимих доказів того, що шкода була спричинена саме внаслідок нездійснення навчальним закладом належного контролю за малолітніми у час знаходження їх під наглядом закладу, а не внаслідок неналежного виховання.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 липня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: