Справа №613/1320/18 Провадження № 2/613/60/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шалімова Д.В.,

за участю секретаря Герасимюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу №613/1320/18, пров. № 2/613/60/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення боргу, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 167 100 грн.; 3% річних у розмірі 36 522 грн. 31 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 036 грн. 22 коп.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12 листопада 2016 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, на виконання умов якого вона передала, а відповідач прийняв позику у розмірі 6 000 доларів США з цільовим використанням придбання приміщення. На підтвердження факту отримання грошових коштів ОСОБА_2 власноручно написав розписку. Взяті на себе відповідачем зобовязання належним чином та вчасно виконані не були, у звязку з чим 03 липня 2018 року вона звернулась до останнього з вимогою повернути суму позики. Звернення до ОСОБА_2 з проханням про повернення грошових коштів виявились безрезультатними, у завязку з чим вона звернулась до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі. Також, позивачем надано до суду письмову відповідь на відзив ОСОБА_2, відповідно до змісту якої вбачається, що остання позов підтримує та з відзивом відповідача не згодна, оскільки ОСОБА_2 у борговій розписці, яку він написав при отриманні коштів від неї, навмисно вказав строк виконання зобовязання, обумовивши його подією (на викуп приміщення за адресою: м.Харків, вул. Богомольця, 3), але останній не мав наміру придбати зазначене приміщення, а брав грошові кошти саме в борг. Приміщення за адресою: м. Харків, вул. Богомольця, 3 ніколи не належало відповідачу на праві власності та не було ним придбане, а його твердження розцінювати боргове зобовязання, як попередній договір про намір купівлі-продажу частини приміщення, не відповідає дійсності. ОСОБА_1 того, ОСОБА_2 не надав жодного доказу на підтвердження свого відзиву на позовну заяву, а саме щодо вчинення будь-яких дій, щодо придбання приміщення. Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду письмовий відзив на позов, відповідно до змісту якого просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 Відзив відповідач мотивує тим, що розписка, як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником грошей в борг із прямим та чітким зобовязанням їх повернення, а також дати отримання коштів. Згідно договору, що викладений у формі розписки від 12 листопада 2016 року, реальною його правовою природою є попередній договір про частковий викуп приміщення та підтвердження ОСОБА_1 внесення своєї частки у розмірі 6 000 доларів США на викуп приміщення площею 42 кв.м., розташованого за адресою: вул. Богомольця, 3. Даний факт також підтверджується тим, що в розписці не було встановлено кінцевої дати повернення грошових коштів і про передання їх саме у борг. Таким чином, укладений договір за своєю природою є попереднім договором про намір часткового викупу приміщення, де він буде співвласником майна, розмір частки якої буде еквівалентний 6 000 доларів США. При цьому, ОСОБА_1 грошові кошти у позику йому не передавала, а отже він не приймав на себе зобовязання їх повернути без фактичного настання умов, а саме придбання приміщення, а також подальшого його продажу, що прямо передбачено розпискою, на підставі чого між ним та позивачем у справі склались правовідносини, не повязані із передачею грошових коштів у позику. ОСОБА_1 того, зазначений позивачем у позовних вимогах розмір 3% річних, що становить 36 522 грн. 31 коп. не відповідає розрахункам, наведених у додатках до позовної заяви, де вказано, що за період з 12 листопада 2016 року по 30 серпня 2018 року нараховані 3 % річних дорівнюють 9 010 грн. Окрім цього, будь-яке нарахування 3 % річних є безпідставним, оскільки нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання виникає після спливу строку на його виконання, перебіг якого, згідно з розпискою, починається з моменту продажу приміщення.

Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого.

Відповідно до оригіналу розписки від 12 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 6 000 доларів США на викуп приміщення площею 42 м2 за адресою: вул. Богомольця, 3. Відповідач у справі зобовязався повернути грошові кошти з продажу приміщення.

Згідно копії заяви ОСОБА_1, датованої 25 квітня 2018 року встановлено, що остання зверталась до начальника Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області з заявою з приводу того, що ОСОБА_2 12 листопада 2016 року взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 6 000 доларів США, проте борг не повернув.

Відповідно до копії відповіді Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області № 64/6-4656/1559 вбачається, що звернення ОСОБА_1 були зареєстровані в ЖЄО Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області за № 7991 від 25 квітня 2018 року та розглянуті. При проведення перевірки обєктивних даних, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення встановлено не було, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склались цивільно-правові відносини.

Як вбачається з вимоги про повернення боргу, ОСОБА_1 03 липня 2018 року звернулась з письмовою вимогою до ОСОБА_2, щодо повернення їй грошових коштів, взятих у неї в борг, у розмірі 6 000 доларів США., проте до даного часу кошти їй не повернуто.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ , який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми ( договори).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, оплатною угодою на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Також, договір позики є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обовязки за ним,у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк ( термін ) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як видно з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не заперечує факту укладення розписки з ОСОБА_1, проте зазначає, що реальною правовою природою розписки є те, що вона стала попереднім договором про частковий викуп приміщення та підтвердження ОСОБА_1 внесення своєї частки, де він буде співвласником майна, розмір частки якої буде еквівалентний 6 000 доларів США. При цьому, позивач грошові кошти у позику йому не передавала, а отже він не приймав на себе зобовязання їх повернути без фактичного настання умов, а саме придбання приміщення, а також подальшого його продажу.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Розписку про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 6 000 доларів США було укладено 12 листопада 2016 року , з вимогою про повернення коштів позивач звернулась до відповідача 03 липня 2018 року, за даний проміжок часу позичальник не звернувсь до суду з позовом про оспорювання договору позики.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Доказів того, що за вказаною розпискою відповідач грошові кошти не отримував, та виниклі між сторонами правовідносини повязані з метою придбати приміщення, та в подальшому його реалізації, а зазначена в розписці сума є часткою позивача, відповідач, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надав.

Дане також узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 707/2606/16-ц.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не приймає до уваги інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна сформованого 11.02.2019 по параметрам запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за адресою: Харківська область, м. Харків вулиця Богомольця Академіка, будинок 3, оскільки згідно змісту розписки кошти позичались на викуп приміщення 42 м2 по вул. Богомольця, 3, проте не зазначено в якому населеному пункті.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 12 листопада 2016 року взяв у ОСОБА_1 6 000 доларів США на викуп приміщення, площею 42 м2 за адресою: вул. Богомольця, 3. Грошові кошти зобовязався повернути з продажу приміщення, про що останній написав розписку. ОСОБА_1 звернулась до відповідача з вимогою повернути їй кошти, проте відповідачем борг не повернуто, тобто останній порушив взяті на себе зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з даними офіційного сайту НБУ станом на 27 серпня 2018 року, офіційний курс іноземної валюти за 100 долар США становить 2 785 грн. 32 коп. Тобто, в перерахунку в національну валюту борг відповідача складає 167 119, 20 грн., позивач просить стягнути з відповідача у сумі 167 000 грн.

Також відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, розмір 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 12.11.2016 по 30.08.2018, становить 9 010 грн.

Суд відмовляє у стягненні з відповідача 3 % річних у сумі 27 51,31 грн., оскільки дана сума не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Позивачем ОСОБА_1 були надані суду усі наявні та необхідні для встановлення обставин у справі докази, у тому числі оригінал розписки від 12 листопада 2016 року на підтвердження передачі відповідачу у справі ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 6 000 доларів США.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд зазначає, що відповідно до засад змагальності сторін, передбачених ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач ОСОБА_2 не надав суду жодних доказі, які б спростовували твердження позивача, в частині передачі йому останньою, грошових коштів в сумі 6 000 доларів США. При цьому суд створив всі умови для змагальності процесу, зберігаючи обєктивність і неупередженість.

Згідно змісту ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунованими у звязку з чим підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у загальному розмірі 177 881 грн. 51 коп.

ОСОБА_1 того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 771 грн. 51 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 626, 629, 1046, 1048-1050 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 284, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, грошові кошти у розмірі 167 100 грн., 3 % річних у розмірі 9 010 грн. та судовий збір у розмірі 1 771 грн. 51 коп., ВСЬОГО 177 881 грн. 51 коп. (сто сімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят одну гривню 51 копійку).

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 3 % річних у сумі 27 512 грн. 31 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2019 року.

СУДДЯ