П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„09" квітня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 263/10801/17

Номер провадження 22-ц/804/1152/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Гаврилової Г.Л., Пономарьової О.М.

за участю секретаря: Єфремової О.В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Центральний ВДВС міста Маріуполь Головного ТУЮ у Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2019 року головуючого судді Соловйова О.Л. із складанням повного тексту судового рішення 01 березня 2019 року по цивільній справі про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що він є сином відповідача. З 1 вересня 2015 року зарахований на денну форму навчання Миколаївського факультету морського та річного транспорту КДВАТ ім. гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного. Навчання проводиться за рахунок державного бюджету, однак позивач стипендії не отримує, тому позбавлений можливості самостійно себе забезпечувати, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач матеріальної допомоги йому не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, отримує постійний дохід.З урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, з усіх видів заробітку у розмірі ? частки, але не менш 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 29 серпня 2017 року, та до закінчення періоду навчання ,але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 -задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2019 року і до часу закінчення ним навчання, але не довше досягнення ним двадцяти трьох років. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення , неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що в порушення ст. 191 СК України судом стягнуто аліменти не з дня пред'явлення позову, а з дня ухвалення рішення, чим порушено його права, оскільки зараховані добровільні кошти сплачено на ім'я його матері по виконавчому провадженню, а з позовом до ОСОБА_2 звернувся він особисто та жодних коштів від відповідача він не отримував і не отримує досі. Крім того, вказує, що заява відповідача яка нібито була подана до бухгалтерії КПП «Маріупольтепломережа» і на підставі якої здійснювалось стягнення аліментів, не містить дати складення та штампу про прийняття або підпису ККП «Маріупольтепломережа». У вказаній заяві відповідач просив стягнути аліменти у розмірі 33% з 10 червня 2016 року, але у дійсності, такі виплати їм були здійсненні тільки з моменту подачі цього позову до суду у вересні 2017 року. До цього часу стягнення проводилося у розмірі 1/6 частини доходів боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання його неповнолітнього брата ОСОБА_5, яке на теперішній час знаходиться на примусовому виконанні. Виконавче провадження, відповідно до якого ОСОБА_2 повинен сплачувати на його користь аліменти на теперішній час відсутнє. До того ж, вказує, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, тому у відповідача є можливість надавати йому матеріальну допомогу, оскільки належне утримання дитини є обов'язком не тільки матері, а й батька. Також зазначає, що визначений судом розмір аліментів не відповідає реальним витратам позивача пов'язаним з навчанням, тому вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України , відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги .

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Каменюк Л.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення .

У судове засідання апеляційного суду представник Центрального ВДВС міста Маріуполь Головного ТУЮ у Донецькій області не з*явився, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання судової повістки,про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.176 ). Електронною поштою надали заяву відповідно якої зазначили,що на примусовому виконанні в Центральному ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітній дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи утримання з 18 липня 2013 року. За вказаним виконавчим провадженням, 29 грудня 2015 року старша дитина - ОСОБА_1 досягнув повноліття, тому ,керуючись вимогами ч.3 ст. 183 СК України, з огляду на те, що після досягнення повноліття найстаршої дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, в даному випадку 1/6 частина доходів боржника ОСОБА_2 Станом на 01 березня 2019 року заборгованість за виконавчим провадженням відсутня. Просили справу розглянути за відсутності представника відділу та прийняти рішення згідно чинного законодавства (а.с.180-182).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав .

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 грудня 2013 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 навчається денно на 4-му курсі факультету судноводіння Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного державного університету інфраструктури та технології. Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року. (а.с.8,118).

Відповідно до інформації представленої представником позивача, його матір - ОСОБА_4 перебуває на обліку у Кальміуському відділенні ГУ ДФС у Донецькій області як суб'єкт підприємницької діяльності. З пояснень ОСОБА_4 чистий дохід від підприємницької діяльності на місяць становить 50 000 грн.,або 120 000 грн. на квартал,при цьому при здійсненні господарчої діяльності вона несе витрати з оплати праці найманих працівників, сплати послуг сторонніх підприємств.

Відповідач працює слюсарем у КПП «Маріупольтепломережа», його сукупний дохід за 2017 рік, склав 52 946,27 грн. (а.с.97) .

Частково задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача аліменти на час навчання в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, суд дійшов висновку та зазначив в рішенні, що у позивача є право на отримання аліментів,оскільки він не досяг 23 років.Позивач самостійного доходу не має, у зв*язку з навчання у навчальному закладі на денній формі,несе відповідні витрати,потребує матеріальної допомоги батьків та, виходячи з матеріального і сімейного становища відповідача,витрат відповідача на першочергові потреби сім*ї, з урахуванням наявності на його утриманні іншої неповнолітньої дитини , відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на час його навчання саме в такому розмірі.

Висновок суду відповідає вимогам закону та наданим сторонами доказам. Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи .

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191,200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред*явлення позову.Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Таким чином, однією з обов'язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Позивачем не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі саме ? частини щомісячно і до закінчення дитиною навчання.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов'язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Вирішуючи спір ,суд, належним чином дослідивши та надавши оцінку поданим сторонами доказам,врахував положення ст.ст.182,198,199,200 СК України,та дійшов правильного висновку про те,що повнолітній ОСОБА_1 у зв*язку з навчанням потребує матеріальної допомоги,натомість його батько,ОСОБА_2,такої допомоги не надає,маючи при цьому змогу та обов*язок її надавати,тому стягнув з нього на користь позивача аліменти на період навчання сина згідно з вимогами закону,навівши обгрунтований розмір аліментів,врахувавши матеріальне становище сторін,їх стан здоров*я та сімейний стан.

Суд першої інстанції обгрунтовано прийняв до уваги сплату відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, та розмір аліментів на користь позивача визначено судом з урахуванням всіх обставин справи,зокрема,що відповідач є працездатним, після сплати податків за 2017 рік має середньомісячних дохід 3 551,81 ( а.с.97.) -(52 946,12 Х 80,5%= 42 621,77 : 12 = 3551,81 ) ,який дозволяє надати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину,що навчається і потребує у зв*язку з цим допомоги ,у розмірі 1/ 6 частки ,що буде складати 591,97 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо витрат за проживання у гуртожитку за місцем навчання 6000 грн.,без урахування сплати за комунальні послуги на місяць,спростовуються дослідженими матеріалами справи (а.с.82-83) - де у квитанціях про сплату зазначено (30.11.15-990 грн. за жовтень,листопад,грудень 2016 року, 02.03.2016 -870 грн.(січень,лютий,березень 2016 року ),03.10.2016 -330 грн. (вересень 2016 року), 25.05.2017-1696 грн. 2 семестр,18.04.2017 року-330 грн. за лютий 2017 року ,08.12.2017-1760 грн. без зазначення періоду . Додаткові кошти за ксерокопії матеріалів для навчання ,які у середньому складають близько 300 грн. на місяць,як зазначив скаржник ,жодним доказом не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з*ясування судом обставин,що мають значення для справи,невідповідність обставинам справи неспроможні.

Суд правильно визначив аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів. Доводи апеляційної скарги у вказаній частині були предметом дослідження суду першої інстанції, висновки суду вони не спростовують.

Проте ,апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання виходячи з наступного.

Стягуючи аліменти на повнолітнього сина із зазначення в розмірі, не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції припустився помилки.

Мінімальний розмір аліментів ,установлений ст.182 СК України,застосовується тільки при визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей.

Положення ч.2 ст.182 СК України не застосовується при визначенні судом розміру аліментів на повнолітніх дочку,сина.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку,сина законом не встановлюється.

Крім того ,за змістом ст.191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред*явлення позову.

Законодавець, який встановив правило, що міститься в ч.1 ст.191 СК, про те, що аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову до суду, виходить з припущення про те, що оскільки власник права не звертався до суду з позовом, необхідні кошти виплачувалися добровільно або відповідно до договору, укладеного між батьками про сплату аліментів. Встановлення такого правила в законі обумовлено перш за все самою природою аліментних зобов'язань, цільовим призначенням яких є забезпечення нормальних умов життя дитини . Тому закон передбачає стягнення аліментів лише на майбутній час.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом 29 серпня 2017 року . Наявні в матеріалах справи довідки підприємства КПП «Маріупольтепломережа « про утримання із заробітної плати відповідача аліментів на користь матері позивача за період : січень 2016 року - червень 2016 року (943,24 грн.,1215 ,86 грн.,1691,71 грн.,1681,54 грн.,1616,75 грн.,996,05 грн. - 33% з 14.01.2016 року по 07.06.2016 року - які утримувались по заяві ОСОБА_2,оскільки відповідно відповіді підприємства постанова Жовтневого ВДВС ВП № 42840754 від 04.07.2016 року залишилася без виконання ,оскільки ОСОБА_2 звільнений з підприємства 07 червня 2016 року ); жовтень 2016 року - серпень 2017 року (459,30грн.,465,42грн.,506,70грн.,506,70 грн.,531,98грн.506,70 грн.,506,70 грн.,533,10 грн.,595,72 грн.,660,80 грн.,533,10 грн.) (без зазначення частки утримання аліментів ,без зазначення розшифровки стягнення (з урахуванням заборгованості або без неї) не свідчать про подвійне стягнення аліментних зобов*язань (а.с.19,23,35) .

Доводи апеляційної скарги у вказаній частині заслуговують на увагу.

Оскільки фактичні обставини справи встановлені судом вірно,але неправильно застосовані норми матеріального закону,апеляційний суд вважає за необхідне, відповідно до ст.376 ЦПК України, рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2019 року в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - змінити, та викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,починаючи з 29 серпня 2017 року до закінчення ним навчання ,але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Вказана зміна рішення не впливає на допущення негайного виконання рішення та на розмір стягнутих судових витрат ,тому це ж рішення у вказаній частині підлягає залишенню без змін .

Крім того,відповідно до вимог ст.ст.141,382 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у зв'язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції в розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят ) грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2019 року в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - змінити, та викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_3,який народився у місті Маріуполі Донецької області,ІПН НОМЕР_1, який працює слюсарем ККП Маріупольтепломережа ,який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,який народився у місті Маріуполі Донецької області, ІПН НОМЕР_2,який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_2 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,починаючи з 29 серпня 2017 року до закінчення ним навчання ,але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_3,який народився у місті Маріуполі Донецької області,ІПН НОМЕР_1, який працює слюсарем ККП Маріупольтепломережа ,який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір у зв'язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції в розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят ) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2019 року .

Судді: