Справа пр. №2-о/756/570/19
У Х В А Л А

01 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши матеріали заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Луганський обласний центр зайнятості, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

30 жовтня 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту припинення трудових відносин.

31 жовтня 2019 року дана справа була передана на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Нормою п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У судовому порядку підлягають встановленню факти: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що 28 травня 2014 року між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено трудовий договір№2. Заявник вказував, що після початку проведення антитерористичної операції на території Луганської області він залишив м. Луганськ та фактично припинив виконувати свої трудові обов`язки. Оскільки він позбавлений можливості повідомити роботодавця про бажання розірвати трудовий договір, заявник просив суд встановити факт припинення з 07 серпня 2019 року трудових відносин ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_2 за трудовим договором від 28 травня 2014 року №2

За положеннями ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо з заяви вбачається спір про право.

Суд вважає, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин слід відмовити з таких підстав.

Підставами припинення трудового договору є такі обставини, які визначаються законом як юридичні факти для припинення трудового договору.

Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст. 36 КЗпП України). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлені додаткові підстави для припинення трудового договору (ст. ст. 37, 41 КЗпП України, інші законодавчі акти).

При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору.

За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: - взаємне волевиявлення сторін; - ініціатива працівника; - ініціатива власника або уповноваженого ним органу; - ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; - порушення правил прийому на роботу.

Отже, припинення трудових відносин має виражатись у певній юридичній формі.

Таким чином, факт існування між заявником та роботодавцем трудових правовідносин обумовлює існування спору про право продовження трудового договору чи його розірвання.

Тобто припинення трудового договору має певні правові наслідки як для заявника, так і для роботодавця, зокрема в частині проведення з працівником усіх необхідних розрахунків.

Оскільки на сьогодні між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 існують трудові відносини, які не припинені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому між ними існує спір щодо припинення таких правовідносин (підстав припинення трудових відносин, часу, з якого вони припинились). Наведені обставини виключають можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження.

Керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Луганський обласний центр зайнятості, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Андрейчук