УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.

при секретарі Ратушній Л.В.

за участю:

представника скаржника ОСОБА_1

представників зацікавленої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4, заінтересована особа: державний виконавець Новокодацького відділу ДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 на дії державного виконавця,

встановив:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_4 зі скаргою, в якій просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57035560 від 17.08.2018 року. Визнати незаконною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ВП №57035560 від 17.10.2018 року. Визнати незаконною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання ВП №57035560 від 17.10.2018 року. Визнати незаконною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП №57035560 від 17.10.2018 року. Визнати незаконною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії ВП №57035560 від 17.10.2018 року.

У судовому засідання представник скаржника просив скаргу задовольнити.

Представники заінтересованої особи заперечували щодо задоволення скарги. Також посилаючись на наявний в матеріалах скарги відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні в Новокодацькому відділі державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження ВП № 57035560 з примусового виконання судового наказу, виданого 05 липня 2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області по справі №175/2303/18 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 13 червня 2018 року.

Як зазначив представник скаржника у судовому засіданні, виконавчі дії в межах вказаного виконавчого провадження були вчинені з порушенням норм чинного законодавства України, є незаконними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України права боржника.

16 серпня 2018 року до відділу ДВС подано заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу по справі № 175/2303/18 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 13 червня 2018 року.

17 серпня 2018 року, державним виконавцем за результатами розгляду заяви винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

17.10.2018 року державним виконавцем були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Разом з тим, судовий наказ пред'явлено стягувачем до примусового виконання 16.08.2018 року, а відтак з дня пред'явлення виконавчого документа до виконання до дня застосування вищевказаних заходів минуло лише два місяці.

Окрім того, з вказаних постанов вбачається, що державний виконавець, як на підставу для застосування даних заходів, послався на розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 13.06.2018 року по 01.10.2018 року.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року в абзаці першому частини девятої статті 71 вказаного Закону внесені зміни та для винесення таких постанов необхідний сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів, що перевищує суму відповідних платежів не за шість місяців, а за чотири місяці. Однак закон зворотньої сили не має, а відтак не може бути застосований до періоду, який діяв до набрання ним законної сили.

Таким чином, державний виконавець всупереч встановлених вимог Закону України «Про виконавче провадження» виніс необґрунтовані, невмотивовані та незаконні постанови щодо застосування заходів, передбачених п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, при цьому грубо порушуючи права скаржника.

За приписами частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI. 1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно до роз'яснень викладених у п. З Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено. своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Крім того, суд звертає увагу, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обовязкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступі до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції, Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Судом встановлено, що до відділу ДВС 16.08.2018 року надійшла заява стягувана ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів, разом з оригіналом судового наказу №175/2303/18 виданого 16.08.2018 Дніпропетровським районним судом ОСОБА_7 та копією картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_4.

Враховуючи вищевикладене, державним виконавцем, керуючись ст. ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 17.08.2018 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам до відома, боржнику для належного виконання.

Державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2019 року разом з відповідним викликом направлена на адресу боржника ОСОБА_4, яка вказана у виконавчому документі, а саме: м. Дніпро, Таромське, вул. Некрасова, 48, про що свідчить реєстр поштових відправлень від 21.08.2018, рекомендований лист №113.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Зокрема, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Державним виконавцем від 25.03.2019 року, на виконання вимог постанови про проведення законності перевірки виконавчого провадження №57035560 від 25.03.2019 року, винесені постанови про скасування процесуальних документів від 17.10.2018 року №57035560, а саме постанови про тимчасове обмеження боржника у праві полювання; постанови про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанови про про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України копії, яких направлені сторонам виконавчого провадження та вживаються належні заходи примусового виконання вимог виконавчого документу.

Таким чином, предмет спору у справі, що розглядається, є фактично вичерпаним.

Згідно ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8, 81, 247, 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4, заінтересована особа: державний виконавець Новокодацького відділу ДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.О. Ребров