КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 359/2028/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5872/2019Головуючий у суді першої інстанції - Муранова-Лесів І.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області про стягнення виплаченої грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути із ОСОБА_3 надміру виплачені кошти у вигляді грошової допомоги у розмірі 2 652 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати (а.с. 2-5).

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ОСОБА_3 з 21.10.2014 по 23.02.2015 перебувала на обліку в Департаменті соціальної політики, як внутрішньо переміщена особа, за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1. Згідно заяви відповідача від 22.10.2014 та відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505 від 01.10.2014, відповідач отримувала адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на свою сім'ю у складі: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_5).

З 12.02.2015 відповідач перебуває на обліку в Управлінні соцзахисту населення Бориспільської міської ради Київської області за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2. Вказують, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області ревізії щодо використання коштів, виділених з державного бюджету на надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, в період з 01.01.2014 по 31.03.2016, було виявлено, що відповідач, у порушення п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та п.11. Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не повідомила департамент про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме: про відрахування сина ОСОБА_5 із навчального закладу м. Черкаси у зв'язку із переходом на навчання до Бориспільського РВК Гімназія «Перспектива», згідно наказу від 28.11.2014. Вважають, що такі дії відповідача призвели до зайвого нарахування та виплати щомісячної адресної допомоги за рахунок коштів державного бюджету за період з 01.12.2014 по 28.02.2015 на загальну суму 2 652 грн. На вимогу департаменту відповідач добровільно кошти не повертає (а.с. 2-5).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2018 відмовлено у задоволенні позову (а.с. 88-95).

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідач не виконала вимоги п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до якого внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну фактичного місця проживання протягом десяти днів, що призвело до безпідставного нарахування та виплати щомісячної адресної допомоги за рахунок коштів державного бюджету(а.с. 104-107).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.03.2019 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 114-115).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.03.2019 справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, у відповідності до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України (а.с. 119-120).

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Таким чином, справу розглянуто без виклику учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту недобросовісності відповідача, як набувача допомоги, а також відсутність підстав для припинення виплати грошової допомоги відповідачу та членам її сім'ї як внутрішньо переміщеним особам.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що з 21.10.2014 по 23.02.2015 ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6.) разом зі своєю сім'єю, у складі: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_5), перебували на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, як особи переміщені з тимчасово окупованої території України (а.с. 14, 16, 17, 19-21).

З 12.02.2015 відповідач перебуває як внутрішньо переміщена особа на обліку в Управлінні соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 7,8).

Зазначена обставина підтверджується письмовими доказами та повністю визнана відповідачем.

Встановлено, що на підставі пункту 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 24.10.2014 Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради відповідачу була призначена та виплачувалася щомісячна адресна допомога переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім'ю, а саме: ОСОБА_3 (заявниця), ОСОБА_4, ОСОБА_5 (дитина до 18 років), ОСОБА_6 (дитина до 18 років), у загальній сумі допомоги на сім'ю 2 652 грн. (а.с. 17).

Як встановлено з витягу з акту № 04-16/11 від 24.06.2016 (а.с. 44-48), Державною фінансовою інспекцією у Черкаській області на виконання пункту 1.1.2.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Черкаській області на І квартал 2016 року було проведено ревізію використання коштів, виділених з державного бюджету на надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2014 по 31.03.2016, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок державного та місцевих бюджетів за період 2014-2016 роки в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради.

Із вказаного витягу з акту вбачається, що за результатами отриманої відповіді з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської області встановлено 79 випадків відрахування дітей зі шкіл у зв'язку з виїздом за кордон та повернення до покинутого місця проживання, проте департамент уповноваженими представниками сім'ї не повідомлено.

При цьому зазначено, що на виплату адресної допомоги дітям внутрішньо переміщених осіб, з порушенням вимог п.11 Порядку № 505, зайво спрямовано коштів державного бюджету на загальну суму 304 052,68 грн., чим державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків). На виплату адресної допомоги заявникам, в складі яких були діти, спрямовано коштів державного бюджету на загальну суму 219 558,09 грн. Порушення допущені внутрішньо переміщеними особами, які згідно вимог п.11 Порядку № 505, не повідомили департамент про зміну обставин, які впливають на виплату адресної допомоги протягом трьох днів з дня настання таких обставин (а.с. 44-48).

Тобто, як зазначив позивач у позовній заяві, відповідач не повідомила департамент про відрахування ОСОБА_5, із навчального закладу м. Черкаси у зв'язку з переходом на навчання до Бориспільського НВК «Гімназія Перспектива»(а.с.13).

За змістом ч. 1 ст. 1Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець, або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного або техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку № 505 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) 884 гривні на одну особу (члена сім'ї), для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати - 2 400 гривень.

Згідно абзацу першого пункту 5 Порядку № 505 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів, бере до уваги підстави заявлених позовних вимог, які обгрунтовувались тим, що за наслідками проведеної перевірки цільового використання коштів адресної грошової допомоги встановлено, що відповідач не повідомила департамент про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме: про відрахування сина ОСОБА_5 із навчального закладу м. Черкаси у зв'язку з переходом на навчання до Бориспільського РВК Гімназія «Перспектива», згідно наказу від 28.11.2014, а тому позивач просив стягнути надміру виплачену грошову допомогу у розмірі 2 652 грн. з підстав, передбачених пунктом 11 Порядку № 505.

Підстави та порядок повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку № 505, згідно з яким, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Згідно з інформацією Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради, викладену в листі від 25.01.2017 №579 (а.с.7) 12.02.2015 ОСОБА_3 (після зміни прізвища - ОСОБА_3) зареєстрована в Єдиній інформаційній базі даних переміщених осіб за № за фактичним місцем проживання в місті Борисполі. Адресна допомога їй продовжена на підставі атестата НОМЕР_1 від 12.02.2015, виданого Управління соціального захисту населення Сосновського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради.

Також зазначено, що в період з 27.10.2014 по 28.02.2015 громадянка отримувала допомогу в управлінні соціального захисту населення Соснівського району, тобто період виплати закінчився 28.02.2015, а до управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради ОСОБА_3 звернулась 12.03.2015.

При цьому також вказано, що вивчивши ситуацію по особовій справі ОСОБА_3 та взявши до уваги пояснення одержувача допомоги управління соціального захисту Бориспільської міської ради прийшло до висновку, що факт надміру виплачених коштів відсутній.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної і у постанові від 22.01.2014 у справі №6-151цс13, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Апелянтом не надано доказів про те, що зміна місця навчання дитини є зміною обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Аналізуючи наведені норми та враховуючи надані до суду докази, суд дійшов висновку, що наведений у пункті 12 Порядку № 505 перелік підстав, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, є вичерпним. Інших підстав, за яких можливе таке стягнення, Порядком № 505 не передбачено.

У зв'язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими. При цьому, слід зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи позивача були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість рішення суду не впливають.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв'язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради- залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області про стягнення виплаченої грошової допомоги - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 15 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В.Крижанівська