Головуючий в 1 інстанції Соловйов О.Л.
Доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Баркова В.М.,

Мироненко І.П.,

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат Орєхов Михайло Володимирович на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про захист прав споживача шляхом визнання укладеним договору теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом Комунального підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», в обґрунтування якого зазначив, що з часу набуття прав власності на нежиле приміщення намагається укласти з відповідачем договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води на умовах типового договору, затвердженого постановою Кабміну України №630 від 21 липня 2005. 15 січня 2019 від КПП «Маріупольтепломережа» він отримав проект договору на відпуск теплової енергії та послуг з централізованого постачання гарячої води від 19 грудня 2018 року як з фізичної особою - підприємцем. Позивач стверджує, що використовує отриману від відповідача теплову енергію для виробничих потреб, тобто відмінних від предмета надання житлово-комунальних послуг. Просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо порушення його прав як споживача, а саме нав'язування послуг та укладенні договору на умовах відповідача; визнати укладеним договір між сторонами, проект якого наданий ОСОБА_2, на визначених позивачем умовах.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2019 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про захист прав споживача шляхом визнання укладеним договору теплопостачання - відмовлено.

Роз'яснено заявнику право на звернення до суду з позовом в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє адвокат Орєхов М.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, в порушення вимог ч.4 ст.263 ЦПК України суд не врахував правову позицію Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 216/181/16-ц, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, оскільки не обов'язково усі відносини між юридичною особою та особою-підприємцем повинні вирішуватися у господарському суді, а тому суду загальної юрисдикції слід враховувати характер правовідносин між сторонами.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно та всупереч ст. 6 Конвенції відмовив позивачу як фізичній особі у відкритті провадження по справі, посилаючись тільки на ту обставину, що ОСОБА_2 є особою-підприємцем, чим позбавив його права на доступ до правосуддя.

Від представника ККП «Маріупольтепломережа» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала суду є законною, прийнятою з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає, що ОСОБА_2 використовує нежитлове приміщення АДРЕСА_1 для здійснення господарської діяльності, а саме, надання в оренду й експлуатацію власного майна, оскільки у даному нежитловому приміщенні № 67 фактично знаходиться магазин одягу.

Таким чином, відносини сторін даної справи виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, а відтак спір між сторонами справи має розглядати Господарський суд Донецької області в порядку господарського судочинства.

Посилання апелянта на висновки Великої Палати Верховного Суду є безпідставними, оскільки вони жодним чином не відносяться до даного спору.

У відповідності до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу без участі позивача ОСОБА_2, належним чином повідомленого про розгляд справи через його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, представника позивача - адвоката Орєхова М.В., представника відповідача - Ярового І.В., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом спору є вимога ОСОБА_2 до ККП ММР «Маріупольтепломережа» щодо зобов'язання укласти договір про постачання теплової енергії, умови якого, зокрема щодо тарифу та обсягу постачання теплової енергії, визначені саме у зв'язку з використанням відповідачем нерухомого майна для здійснення підприємницької діяльності, про що позивач прямо стверджує в позовній заяві. Враховуючи, що договори з купівлі-продажу теплової енергії та про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення для господарчих потреб повинні укладатись із суб'єктом господарювання, саме з ОСОБА_2, як з ФОП, у зв'язку із використанням ним приміщення для здійснення господарської діяльності, то всі спори з цього приводу повинні вирішуватись за правилами господарського судочинства.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Судом встановлено, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності, з 24.03.2017 перебуває на обліку у Лівобережній ДПІ Маріупольського управління Головного управління ДФС у Донецькій області.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини другою статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Зі справи вбачається, що дійсно, як і встановлено судом першої інстанції, предметом спору є вимога ОСОБА_2 до ККП ММР «Маріупольтепломережа» щодо зобов'язання укласти договір про постачання теплової енергії, умови якого, зокрема щодо тарифу та обсягу постачання теплової енергії, визначені саме у зв'язку з використанням відповідачем нерухомого майна для здійснення підприємницької діяльності, про що позивач прямо стверджує за позовом (два останніх речення, абзацу 7 зворотній сторінці 1 аркушу).

Враховуючи, що договори з купівлі-продажу теплової енергії та про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення для господарчих потреб повинні укладатись із суб'єктом господарювання, саме з ОСОБА_2, як з ФОП, у зв'язку із використанням ним приміщення для здійснення господарської діяльності, то всі спори з цього приводу повинні вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Таким чином, даний спір з огляду на характер спірних правовідносин, склад учасників спору та обраний позивачем спосіб захисту порушених, підлягає розгляду господарським судом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому, суддя вважає, що у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_2 слід відмовити.

Отже, суд обґрунтовано і на законних підставах відмовив у відкритті провадження у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із висновками суду, не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_2 не використовує вказане у позові нежитлове приміщення у господарських цілях не відповідає дійсності, оскільки у справі є акт від 01.04.2019 року про те, що в цьому приміщенні є магазин, який працює. Крім того, у жовтні 2018 року ОСОБА_2 письмово звертався до ККП ММР «Маріупольтепломережа» з заявою про перекриття радіаторів опалення за адресою вказаного нежитлового приміщення, вказуючи що це є магазин. Також не має правового значення для вирішення цього питання, чи отримує позивач прибуток від використання приміщення.

Неможливо також прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про те, що ухвала суду постановлена всупереч висновкам Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, оскільки у висновках була висловлена позиція про те, що наявність статусу підприємця не свідчить про те, що така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах, і така особа може виступати як позивач у цивільному судочинстві як фізична особа - власник належного йому нерухомого майна. Однак, в даному випадку, судом першої інстанції цілком правильно встановлено характер спору, який полягає у вимогах про зобов'язання укласти договір про постачання теплової енергії, умови якого визначені позивачем саме у зв'язку з використанням відповідачем нерухомого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Судді Є.Є.Мальцева

В.М. Барков

І.П.Мироненко