Справа № 753/6783/19 Головуючий 1 інстанція- Коренюк А.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Мережко М.В., Верланова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернуласядо суду із вказаним позовом,який мотивувала тим, що із 07 лютого 1999 року по 15 липня 2002 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають повнолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що із 01 вересня 2017 року дочка навчається на денному відділенні Інституту філології Київського національного університет ім.Тараса Шевченка і у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на доньку не надає, хоча має таку можливість, бо має власний бізнес. Посилаючись на статті 199, 200 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 4000 грн. на місяць починаючи з червня 2018 року до досягнення 23-х років.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 24 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісяця, починаючи із 29 березня 2019 року і до закінчення навчання 30 червня 2021 року. Допущено негайне виконання судового рішення в частині сплати аліментів за один місяць, вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням, позивачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши з відповідача аліменти у розмірі 4000 грн. на місяць, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права. Скарга мотивована вибірковим підходом суду до оцінки обставин справи. Суд не взяв до уваги її пояснення про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. та відсутність доказів про неможливість надання ним такої допомоги, зокрема те, що відповдіач працює, періодично відочиває за кордоном, стан його здоров`я є добрим, у його власності є значна кількість рухомого та нерухомого майна. Суд не дослідив повно і всебічно обставини справи. Суд невірно взяв до уваги, що відповідач утримує двох дітей, оскільки у їх свідоцтвах про

- 2 -

народження та інших документах не міститься інформації, що він їх утримує. Суд помилково відніс витрати на утримання дитини під час навчання до додаткових витрат. Розмір аліментів визначено судом необгрунтовано, без урахування витрат доньки на навчання та дозвілля, оздоровлення, з порушенням вимог ст.182 СК України. Судом не дана належна оцінка відзиву відповідача, який суперечить закону.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив позов частково, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що третя особа ОСОБА_4 2000 року народження є донькою сторін у справі.

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 досягла повноліття і з 01 вересня 2017 року навчається на денному відділенні Інституту філології Київського національного університету ім.Тараса Шевченка. Термін навчання визначений з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. Навчання здійснюється на платній основі відовідно до договору про надання освітньої послуги, укладеного 09 серпня 2017 року між позивачкою та КНУ ім.Тараса Шевченка, розмір оплати складає 159600 грн.

Окрім того, судом встановлено, що відповідач із 2004 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_8 , від якого має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 2004 року народження та ОСОБА_10 2014 року народження. Відповідач не працює.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

- 3 -

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, що є передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки відповідача, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

Такі висновки суду є правильними і відповідають приписам ст.199 СК України, яка покладає на батьків обов`язок утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання до його закінчення або до досягнення 23 років.

Проте, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд не врахував вимог закону та всіх обставин справи, які впливають на їх розмір.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом даної норми однією з умов стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, є спроможність батьків надавати таке утримання.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків.

Відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності (володіння, користування) у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів на придбання такого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працює за трудовим договором.

Водночас він не має статусу безробітного, оскільки не перебуває на обліку у службі зайнятості, як такий, що шукає роботу.

Наведене у свою чергу свідчить про те, що відповідача влаштовує таке його матеріальне становище і він самостійно забезпечує себе і сім`ю матеріально.

За таких обстаивн, при визначенні розміру аліментів суд за аналогією закону (ч.9 ст.10 ЦПК України) мав враховувати положення ч.2 ст.195 СК України, згідно якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

З матеріалів справи вбачається, що боржник мешкає у с.Війтівка Бершадського району Вінницької області.

Згідно відомостей, розміщених на офіційному сайті Державної служби статистики України середня заробітна плата по Вінницькій області на момент ухвалення рішення, тобто на липень 2019 року становить 10278 грн.

- 4 -

За таких обставин, визначення судом аліментів на навчання повнолітньої доньки у розмірі 900 грн. не відповідає обстаивнам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягає зміні.

При визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує положення ч.ч.1-2 ст.182 СК України, а також встановлені по справі обставини, в тому числі наявність у відповідача двох непвонолтніх дітей, те, що він не працює і водночас не перебуває на обліку у службі зайнятості, а також суд враховує встановлений законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи 1936 грн.

З урахуванням встановлених обставин та вимог закону, колегія суддів визначає аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на місяць.

Період стягнення аліментів суд визначає до 30 червня 2021 року, тобто до закінчення позивачкою навчання.

Рішення суду в частині негайного виконання рішення щодо стягнення аліментів за один місяць та розподілу судових витрат колегія суддів залишає без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги пояснення позивачки про можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. та відсутність доказів про неможливість надавати таку допомогу, зокрема те, що відповдіач працює, періодично відочиває за кордоном, стан його здоров`я є добрим, у його власності є значна кількість рухомого та нерухомого майна, колегія суддів відхиляє як безпідставні. Посилаючись на вказані обставини позивачка всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували, її доводи щодо роботи відповдіача, його відочинку за кордоном та наявності у нього значної кількості рухомого та нерухомого майна.

Відхиляючи даний довід колегія суддів враховує, що діюче процесуальне законодавство надає стороні широке коло можливостей для надання доказів чи спростування доказів, наданих іншою стороною.При цьому колегія суддів враховує, що позивачка не зверталася до суду першої інстанції із відповідними клопотаннями про витребування таких доказів у зв`язку із неможливістю їх самостійного одержання.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив повно і всебічно обставивни справи необгрунтовані, судом досліджені усі докази, які подані сторонами.

Посилання у скарзі на помилковість висновків суду про утримання відповідачем двох дітей, оскільки у документах не міститься інформації, що він їх утримує, надумані та безпідставні. Обидві доньки відповідача ОСОБА_11 2004 року народження та ОСОБА_12 2014 року народження є малолітніми і відповідач зобов`язаний їх утримувати в силу вказівки закону (ст.180 СК України), що не потребує доведення. Якщо ж позивачка вважає, що відповідач не

- 5 -

утримує своїх дітей, то вона має надати докази суду, що утримання дітей відповідача здійснює інша особа та вказати яка саме, надавши про це відповідні докази, чого не встановлено.

Доводи скарги про те, що розмір аліментів визначено судом необгрунтовано, без урахування витрат доньки на навчання та дозвілля, оздоровлення, з порушенням ст.182 СК України колегією суддів частково враховано при зміні рішення.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржниці, що аналіз змісту ст.199 СК України свідчить про те, що аліменти на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, стягуються виключно на матеріальні потреби, пов`язані із навчанням, а відтак посилання на необхідність при визначенні розміру аліментів врахувати витрати на оздоровлення, дозвілля (відвідування музеїв, театрів, виставок, тощо), оплату вартості кмунальних платежів необгрунтовані. Витрати мають бути пов`язані виключно із навчанням.

Посилання у скарзі на невідповідність вимогам закону відзиву відповідача на позов не мають правового значення для справи, оскільки кожна особа має право викласти свою позицію як вона вважає за потрібне.

Решта доводів апеляційної скарги враховані судом при зміні рішення.

Колегія суддів погоджується із доводами скарги про те, що суд помилково відніс витрати на утримання дитини під час навчання до додаткових витрат, як ивще вказувалося дані обставини враховані при зміні рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість сплати ним аліментів в розмірі більшому ніж 900 грн., з огляду на те, що він ніде не працює і у нього на утриманні перебуває дві дитини. Як вище вказувалося, судом встановлено, що на момент ухвалення рішення суду першої інстанції відповідач не працював за трудовим договором, проте в той же час і не перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, тобто як особа, яка не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстрована у державній службі зайнятості як така, що шукає роботу (ч.2 ст.34 Закону України «Про зайнятість населення»). Відтак відповідач, самостійно забезпечуючи себе роботою та доходом, не надав суду доказів, про розмір отримуваного ним заробітку, який би підтверджував його доводи про неможливість сплати ним аліментів в розмірі 1500 грн. щомісяця.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24 липня 2019 року в частині розміру аліментів змінити, стягнувши із ОСОБА_3 (мешкає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (мешкає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи із 29 березня 2019 року і до закінчення навчання 30 червня 2021 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і

- 6 -

оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: