Справа №167/748/19
Провадження №2/167/226/19
РІШЕННЯ
30.10.2019 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Сіліча І.І.
при секретарі судових засідань Форсюк Т.М.
з участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідача - ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4
представника служби у справах дітей Рожищенської РДА Подзелінської В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служба у справах дітей Рожищенської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 27.10.2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Рожищенського районного суду від 16.05.2017 року розірваний. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти проживали з матір`ю в с.Сокіл Рожищенського району, але оскільки відповідач чинила позивачу перешкоди у зустрічах з дітьми та в участі у їх вихованні, позивач був змушений звернутись до суду і рішенням Рожищенського районного суду від 12.04.2018 року зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод позивачу у вільному спілкуванні з дітьми. Виконання вказаного рішення здійсювалось примусово через Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби. Зазначає, що відвідуючи дітей позивач не був задоволений їх умовами проживання, діти часто скаржились на погане харчування та умови проживання. В грудні 2018 року позивачу стало відомо, що діти постійно приймають медичні препарати, оскільки співмешканець відповідачки хворий на туберкульоз. З приводу даного питання позивач звертався у службу у справах дітей, однак ніякого реагування не було. ІНФОРМАЦІЯ_3 їх син ОСОБА_6 у тяжкому стані був госпіталізований у Волинську обласну клінічну лікарню із діагнозом сепсис, внаслідок чого помер. Вважає, що син помер, оскільки відповідачем не було вжито заходів щодо його лікування. У зв`язку з наявною небезпекою, що загрожує дочці ОСОБА_7 , враховуючи її психологічний стан після смерті брата, а також особисте прохання дитини залишитись проживати з батьком, просить суд визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_8 разом з її батьком ОСОБА_1 .
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08.07.2019 року до участі у справі за вищевказаним позовом у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено службу у справах дітей Рожищенської районної державної адміністрації.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали.
Представник служби у справах дітей Рожищенської РДА Подзелінська В.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, просила суд їх задовольнити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.
Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно зі ст.ст.160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.
Судом встановлено, що сторони з 27.10.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 16.05.2017 року розірваний (а.с.15).
В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10-11).
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (а.с.20).
Згідно довідки про склад сім`ї та проживання №325 від 21.05.2019 року, виданої Сокілською сільською радою Рожищенського району неповнолітня ОСОБА_8 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.42).
Після одруження відповідач змінила прізвище " ОСОБА_10 " на " ОСОБА_11 " (а.с.35).
З пояснень сторін в судовому засіданні, матеріалів справи судом встановлено, що з квітня 2019 року по даний час неповнолітня дитина ОСОБА_8 проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (а.с.17).
За правилами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Як зазначено у ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Частиною 2 ст.161 СК України передбачено, що суд не може передати дитину для проживання лише з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Виходячи з роз`яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в деревообробному цеху ТОВ «ВОЛМА», отримує стабільний дохід (а.с.16).
На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра ОСОБА_1 не перебуває (а.с. 18-19).
З Акту обстеження умов проживання від 06.05.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_12 проживає в будинку батьків за адресою: АДРЕСА_3 , який знаходиться в задовільному стані, умови проживання сім`ї задовільні. ОСОБА_1 спільно з батьками веде підсобне господарство, мають у користуванні 0,5685 га землі, транспортні засоби трактор та мотоцикл (а.с.17).
Таким чином, суд вважає, що за місцем проживання ОСОБА_1 створені всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього/
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
А тому, виходячи з пріоритетності прав та інтересів дитини, приймаючи до уваги виконання своїх батьківських обов`язків сторонами, вік дитини, її прихильність до кожного з батьків, стан здоров`я, можливості батьків у створенні найкращих умов для виховання та розвитку, а також те, що позивач працевлаштований та отримує стабільний дохід, що відповідач не заперечує, щодо проживання дитини з батьком, суд вважає за необхідним місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визначити з батьком позивачем ОСОБА_1
Частинами 1, 4 ст.206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом, під час розгляду даної справи, з урахуванням визнання позову відповідачем не встановлено будь-яких обставин, які порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак згідно клопотання судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі ст.ст.19, 141, 155, 161 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служба у справах дітей Рожищенської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 31.10.2019 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч