ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/230/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

особа, рішення якої оскаржуються, - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Коновалов Олександр Сергійович,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 ,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця у виконавчому провадженні № 59438618,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2019 боржник ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , боржник) звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Коновалова Олександра Сергійовича (далі - приватний виконавець Коновалов О.С.), які полягають у відмові закінчити виконавче провадження № 59438618.

Скарга обґрунтована такими обставинами. 01.07.2019 приватний виконавець Коновалов О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду у цивільній справі № 753/13453/16ц. Копію цієї постанови боржник отримала 20.08.2019 і в той же день звернулася до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий лист, на підставі якого відкрите виконавче провадження, було видано на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.03.2017, яке Апеляційний суд м. Києва повністю скасував та ухвалив нове рішення. За таких обставин приватний виконавець повинен був виконати імперативну норму закону та винести постанову про закінчення виконавчого провадження, однак він цього не зробив, а вдався до теоретичних міркувань, що він робити не вправі.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим суд розглянув скаргу без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини.

10.03.2017 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/13453/16-ц, яким стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в загальному розмірі 138 150,76 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2017 рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалене нове рішення про стягнення шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в розмірі 138 150,76 грн. лише з ОСОБА_1 .

За даним рішенням Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, який стягувач пред`явив до примусового виконання.

01.07.2019 приватний виконавець Коновалов О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 59438618, копію якої направив сторонам виконавчого провадження.

19.08.2019 боржник ОСОБА_1 звернулася до приватного виконавця Коновалова О.С. із заявою про закінчення виконавчого провадження, яку мотивувала тим, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, було скасоване Апеляційним судом м. Києва.

Листом від 20.08.2019 приватний виконавець Коновалов О.С. відмовив боржнику у закінченні виконавчого провадження пославшись на те, що зі змісту виконавчого листа вбачається, що його видано на підставі чинного рішення Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2017.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність дій (бездіяльності) приватного виконавця, суд керується відповідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За нормою ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII однією з підстав закінчення виконавчого провадження є скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Копію виконавчого листа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження № 59438618, суду не надано, проте зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист було видано за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2017, яке набрало законної сили, про що свідчить зміст резолютивної частини рішення та дата набрання рішенням законної сили - 27.06.2017.

Однак навіть якщо припустити, що у виконавчому листі датою прийняття рішення помилково зазначено 10.03.2017, то вказана обставина не може бути підставою закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду, за яким відкрите виконавче провадження, є чинним і виконавчий лист не визнавався таким, що не підлягає виконанню.

Більше того, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, що передбачено нормою ч. 1 ст. 432 ЦПК України.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що приватний виконавець, відмовляючи боржнику у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця у виконавчому провадженні № 59438618.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: