КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний № 757/3231/14-ц Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Рівненського міського Відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Шпака О.М., заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Рівненського міського Відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Шпака О.М. про відкриття виконавчого провадження №53210179 від 29.12.2016 року, в якій просив визнати дії державного виконавця по винесенню указаної постанови, а також бездіяльність державного виконавця щодо невиконання вимог п. 2. ч. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» неправомірними та протиправними. Також просив зобов`язати Рівненський міський ВДВС скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог скарги послався на те, що виконавчий лист було пред`явлено до виконання з порушенням процесуальних строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а тому оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі боржник, посилаючись на доводи, викладені у скарзі, просив зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити у повному обсязі. При цьому, з посиланням на практику Верховного Суду зазначав також те, що суд безпідставно застосував перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року в частині строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, оскільки на момент прийняття указаного Закону стягувачем вже було пропущено відповідний процесуальний строк.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 654 290,69 грн., судові витрати в розмірі 1 820 грн. /т. 1, а. с. 197-198/, яке набрало законної сили 08.04.2014 року.

18.03.2015 року на виконання зазначеного рішення судом було видано стягувачеві виконавчі листи № 757/3231/14-ц /т. 1, а. с. 239/.

27.12.2016 року Банком подано до Рівненського міського ВДВС ГТУЮ у Рівненській області заяву про примусове виконання рішення та виконавчі листи.

29.12.2016 року державним виконавцем Шпаком О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53210179 /т. 2, а. с. 23/.

Вважаючи постанову неправомірною та незаконною, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, боржник звернувся з даною скаргою до суду.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що згідно перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016 року виконавчі листи, видані до набрання цим Законом законної сили, підлягають пред`явленню до виконання у строк, визначений цим Законом (3 роки) , а тому оскаржувана постанова прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства.

Проте, з таким висновком колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відкриваючи виконавче провадження №53210179 постановою від 29.12.2016 року державний виконавець виходив з того, що стягувачем не пропущено строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, судом встановлено, що виконавчі листи по даній справі були видані стягувачеві 18.03.2015 року.

За змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (у редакції чинній на момент видачі виконавчих листів) виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (у редакції чинній на момент видачі виконавчих листів), строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Встановлено, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року, на підставі якого були видані виконавчі листи, набрало законної сили 08.04.2014 року.

Таким чином, останнім днем пред`явлення виконавчих документів до виконання у даному випадку було 08.04.2015 року.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року № 6-711цс15.

Разом з тим, виконавчі документи були пред`явлені стягувачем до виконання 27.12.2016 року, тобто з пропуском строку, встановленого законом, чинного на час видачі виконавчих листів та набрання рішенням законної сили.

Посилання суду першої інстанції на Перехідні положення Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», який набув чинності 4 жовтня 2016 року, колегія розглядає як необґрунтовані, так як на час ухвалення цього Закону строк пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем вже було пропущено, а поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання було врегульоване статтею 371 ЦПК України 2004 року і судом питання поновлення цього строку на користь стягувача не вирішене.

Зокрема, ПАТ «Дельта Банк» звертався до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №757/3231/14-ц, однак ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2017 року указану заяву залишено без задоволення /т. 2, а.с. 44-45/.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом при розгляді справ №553/1951/14-ц, №2-710/11.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною, оскільки виконавчий документ подано стягувачем з пропуском строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання.

При цьому, судом не було поновлено стягувачеві відповідний процесуальний строк.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з органу ДВС на користь скаржника підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.374, 376, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 рокута постановити нову ухвалу наступного змісту.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною постанову державного виконавця Рівненського міського Відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Шпака О.М. про відкриття виконавчого провадження №53210179 від 29.12.2016 року.

Зобов`язати Рівненський міський Відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області усунути порушення прав ОСОБА_1 , як сторони виконавчого провадження, шляхом скасування постанови державного виконавця Рівненського міського Відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Шпака О.М. про відкриття виконавчого провадження №53210179 від 29.12.2016 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Стягнути з Рівненського міського Відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді