Провадження № 2/344/1591/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

05 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО про стягнення 65 560,00 грн. страхового відшкодування у звязку із смертю ОСОБА_2, стягнення витрат по оплаті судового збору та на правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО про стягнення 65 560,00 грн. страхового відшкодування у звязку із смертю ОСОБА_2, стягнення витрат по оплаті судового збору та на правову допомогу, мотивуючи тим, що 03.04.2017 року об 11:25 год. на федеративній автомагістралі 6. 614 кілометр, 150 кадастровий округ Зінсгайм, Федеративна ОСОБА_3 Німеччина, загинув її чоловік ОСОБА_2, відповідно до довідки про настання смерті від 04.04.2017 року імовірною безпосередньою причиною смерті ОСОБА_2 стала політравма після ДТП категорія нещасного випадку: дорожньо-транспортна пригода. Листом від 22.08.2017 року прокуратура міста Гайдельберг повідомила позивачку, що проведене розслідування причини смерті ОСОБА_2 не підтвердило вини іншої особи. Її чоловік по день своєї смерті працював в ОСОБА_3 водієм і загинув під час виконання своїх службових обов'язків. 23.02.2018 року позивачці були передані деякі особисті речі її чоловіка, серед яких був договір страхування № 2922268 від 05.08.2016 року. Даний Договір страхування був укладений між ОСОБА_2 та Страховою компанією ВУСО. Предметом вищезгаданого Договору страхування є майнові інтереси Страхувальника (Застрахованої особи), що не суперечать законодавству України, повязані з життям і здоров'ям Застрахованої особи. 26.02.2018 року позивачка звернулась із заявою про виплату страхової компенсації у зв'язку із смертю до СК ВУСО.

Листом №2284 від 03.04.2018 року представника позивачки ОСОБА_4М повідомлено про необхідність додати до заяви від 26.02.2018 року копії закордонного паспорта її чоловіка ОСОБА_2 та нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть, а також письмові пояснення про причини пропущення строку подачі заяви про здійснення страхової виплати. 11.04.2018 року позивачкою було передано до СК ВУСО пакет документів. Позивачка повідомила відповідача про те, що Договір страхування № 2922268 від 05.08.2016 року знаходився у її чоловіка ОСОБА_2 і про його існування дізналась лише 23.02.2018 року, а з заявою про здійснення страхової виплати до СК ВУСО позивачка звернулась 26.02.2018 року, тобто через 3 дні. 24.04.2018 року листом № 2324 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування з підстав несвоєчасного повідомлення Страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення Страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; неузгодження із Страховою компанією або Страховиком розміру та порядку надання медичних та інших послуг без поважних причин; несвоєчасне подання документів Страховику для отримання страхового відшкодування. Вважає відмову СК ВУСО у виплаті страхового відшкодування протиправною.

В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав заявлених у позовній заяві, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 84).

Відповідач в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 62, 83).

З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05.08.2016 року між ОСОБА_2, чия смерть сталася 03.04.2017 року і Страховою компанією Вусо укладений Договір страхування №2922268(а.с.17, 18).

Статтею 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій собі.

За змістом ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування.

За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно Договору страхування №2922268 вигодонабувачем за ним є застрахована особа. Так як страхові виплати (страхове відшкодування) в силу закону спадкуються на загальних підставах, позивачці як спадкоємцю померлого ОСОБА_2 належить право висувати вимогу про отримання страхового відшкодування.

Відповідно до копії довідки про настання смерті від 04.04.2017 року. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 36 років помер 03.04.2017 року о 11.25 год. Причини смерті: політравма після ДТП (а.с.13, 14).

Згідно повідомлення прокуратури міста Гайдельберг, Курфюрстен-Анлаге 15, 69115 Гайдельберг адресоване ОСОБА_1, встановлено, що в процесі розслідування смерті ОСОБА_2, нар. 14.05.1980, помер 03.04.2017 в Зінсгайм, причини смерті вищевказаної особи не підтвердило вини іншої особи. Тому не проводилася аутопсія для встановлення причин смерті (а.с.15, 16).

Відповідно до супровідного сертифіката на транспортування труни з тілом чи урни з прахом померлого встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, Галицький район, Івано-Франківська область, Україна, помер 03.04.2017 Зінсгайм, причина смерті неприродна смерть. Місце відправлення Кірхардт, маршрут Кірхардт-Нюрнберг-Дрезден-Вроцлав-Краків-Івано-Франківськ(Україна). Перевезення даного тіла померлого належним чином дозволено. Тому прохання до всіх установ країн, територією якмх рухатиметься дане тіло померлого, не чинити жодних перешкодйого пересуванню. Дата видачі 11.04.2017 року, орган РАЦС-місто Зінсгайм(а.с.10-12).

З метою отримання страхового відшкодування, 26.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Страхової компанії Вусо із відповідною заявою та пакетом документів(а.с. 20).

Проте, у виплаті страхового відшкодування позивачці було відмовлено, оскільки, випадок із ЗО стався 03.04.2017 року, відповідно до інформації, отриманної від Сервісної компанії NOVA Assistance, реєстрація даної події не відбувалась. Репатріація тіла ОСОБА_2 була здійснена 13.04.2017 року, заява на відшкодування збитків була написана позивачкою 26.02.2018 року, тобто через 319 днів(а.с.23).

Статтею 26 Закону України «Про страхування» як підстава для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) і передбачене несвоєчасне повідомлення страхувальником або застрахованою особою про настання страхового випадку без поважних на це причин, проте суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову з цих підстав, виходячи з такого.

Відповідач не взяв до уваги надані позивачкою письмові пояснення про те, що негайно після настання страхового випадку, а саме смерті її чоловіка 03.04.2017 року в Федеративній ОСОБА_3 Німеччина, з об'єктивних, незалежних від неї причин вона не могла звернутись до Страхової чи Сервісної компанії. Про існування договору страхування №2922268 позивачка дізналась лише отримавши його 23.02.2018 року(а.с.22).

Згідно розділу 4 п. 4.2. Порядку надання послуг та виплати страхового відшкодування в разі настання страхового випадку (раптового захворювання, нещасного випадку та інших передбачених подій, визначених Договором страхування) застрахована особа зобов'язана звернутися для отримання передбачених Договором страхування послуг до сервісної компанії.

П. 4.4. вищевказаного договору страхування передбачено, якщо в екстрених випадках застрахованій особі були надані послуги без посередництва Сервісної компанії ( в разі потреби отримання невідкладної медичної допомоги) та застрахована особа з поважних причин не мала можливості повідомити про це Сервісну компанію, застрахована особа зобов'язана повідомити про настання страхового випадку Сервісну компанію як тільки це стане можливим, проте не пізніше 2-х діб з моменту дії таких причин.

Відповідно до умов даного Договору страхування до переліку (об'єктивних, незалежних від волі застрахованої особи) причин, що призвели до неможливості вчасного повідомлення Сервісної компанії, належить: відсутність діючих засобів зв'язку в місці перебування застрахованої особи: непритомний стан застрахованої особи (за відсутності осіб, які б могли представляти її інтереси, а саме родичі застрахованої особи, які подорожують разом із нею або осіб, що є застрахованими цим полісом).

Як на підставу для нездійснення виплати страховик посилається на порушення встановленого Договором страхування п. 5.1 Підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування(страхової виплати) є: п. 5.1.3. Несвоєчасне повідомлення Страхувальником (ЗО) про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення Страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; п. 5.1.4.Неузгодження із Сервісною компанією або Страховиком розміру та порядку надання медичних та інших послуг без поважних причин; п. 5.1.5. Несвоєчасне подання документів Страховику для отримання страхового відшкодування (страхової виплати).

Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК, п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування.

Отже, про існування Договору страхування №2922268 від 05.08.2016 року позивачці стало відомо лише 23.02.2018 р. заява про здійснення страхової виплати була подана 26.02.2018 року, тобто через 3 дні.

Відповідно до п. 2.1. 3а умовами цього Договору страхування при настанні страхового випадку Сервісна компанія організовує та/або здійснює надання медичних та інших послуг ЗО, а страховик відшкодовує витрати, що визначені обраною Страхувальником програмою страхування, зазначеною в цьому Договорі страхування, за вирахуванням франшизи, якщо вона встановлена умовами цього Договору страхування. За умовами цього Договору страхування, Страховик відшкодовує витрати на оплату наступних послуг, наданих ЗО: п. 2.1.3.Репатріація ліміт відповідальності Страховика 1000 євро; п. 2.1.4. Ритуальні послуги ліміт відповідальності Страховика 1000 євро.

Згідно п. 4.7. для отримання самостійно сплачених послуг застрахована особа має право звернутися до Страховика протягом 5 днів з моменту повернення із-за кордону.

З даних підстав всі витрати, що стосувались репатріації та ритуальні послуги позивачка понесла самостійно.

Згідно квитанції від 12.04.2017 року та підтверджувальної заяви ритуального бюро Опус, позивачем було сплачено 6 000,00 польських злотих, що станом на 30.08.2018 року становить 45 900,00 грн. за перевезення тіла ОСОБА_2В.(а.с. 24-29).

Відповідно до договору на виготовлення надмогильного пам'ятника від 13.07.2018 року позивачкою замовлено надмогильний пам'ятник для ОСОБА_2 вартість якого складає 48 380,00 гривень(а.с. 30).

13.07.2018 року ОСОБА_1 було оплачено першу частину грошових коштів, в розмірі 30 000,00 грн. за виготовлення пам'ятника для її чоловіка, що підтверджується квитанцією від 13.07.2018 року (а.с.82).

Згідно із умовами вищевказаного договору страхування загальний ліміт відповідальності страховика становить 2000,00 євро, що станом на 30.08.2018 року становить 65 560,00 грн.

Таким чином, загальна сума витрат і повязаних із перевезенням тіла та ритуальними послугами складає 75 900,00 грн.(45 900,00 грн.+30 000,00 грн.).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, зокрема: несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку.

Аналізуючи положення спеціального закону (ст. 26 Закону України «Про страхування») у взаємозв'язку з наведеним положенням цивільного законодавства, суд доходить висновку про те, що несвоєчасне повідомлення про подію, яка підпадає під ознаки страхового випадку, може бути виправдано поважними причинами.

Позивач, яка не є стороною договору і не ознайомлена зі змістом Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків, дізналася про існування договору 23.02.2018 року і вже 26.02.2018 року подала перше повідомлення про страховий випадок.

Статтею 12 ЦК України встановлено презумцію розумності та добросовісності здійснення особою свого права, яка діє до того часу, коли інше буде встановлено судом.

Оцінюючи поведінку позивачки в аналізуємій обстановці, суд вважає, що вона діяла розумно та добросовісно, вчинивши всі дії, необхідні для отримання страхового відшкодування одразу після того, як дізналась про існування свого права.

У зв'язку з викладеним суд вважає, що пропуск зазначеного строку зумовлений поважними причинами, а відмова відповідача, який не вдавався до з'ясування причин пропуску строку повідомлення про страховий випадок, у виплаті страхового відшкодування наповнена лише формальним змістом.

Між тим право позивача як спадкоємця застрахованої особи на отримання страхового відшкодування передбачено як договором, так і законом.

Відмова у виплаті страхового відшкодування є лише правом страховика і реалізація ним цього права не обмежує потерпілого в праві на отримання страхової виплати.

Спори, пов'язані із страхуванням, вирішуються в порядку, передбаченому чинним законодавством України, як витікає зі змісту ст. 45 Закону України «Про страхування».

Способом захисту порушеного права в силу цивільного процесуального законодавства є, зокрема, звернення до суду з позовом.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку (ст. 26 Закону України «Про страхування»).

Знаряддя судового захисту, застосоване позивачем, спрямоване на стягнення належної їй як спадкоємцю застрахованої особи суми цього відшкодування, тому з урахуванням добросовісності її поведінки суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

13.02.2018 року між ОСОБА_1та адвокатом ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги №13/02/18 та Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 13.02.2018 року №14/02/18. Згідно заяви про детальний розрахунок судових витрат від 30.08.2018 року, адвокат надав юридичні послуги клієнту, зокрема: юридичні консультації 500,00 грн; підготовка та написання позовної заяви 2 000,00 грн.; участь в судових засіданнях 1 500,00 грн. (3*500,00 грн.). За надані юридичні послуги ОСОБА_1 проведено оплату в розмірі 4 000,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордера №14/02/2018 від 14.02.2018 року (а.с.38, 39).

Тому, з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 704,80 грн. по оплаті судового збору згідно квитанції №0.0..1 від 30.08.2018 року та 4 000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги згідно квитанції до прибуткового касового ордера №14/02/2018 від 14.02.2018 року (а.с. 1, 38).

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 526, 979, 980, 990, 991 України, ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 77-81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО про стягнення 65 560,00 грн. страхового відшкодування у звязку із смертю ОСОБА_2, стягнення витрат по оплаті судового збору та на правову допомогу задоволити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО, місцезнаходження якого: 03150, м.Київ, вул. К.Малевича, 31, код 31650052, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 75 900 (сімдесят пять тисяч девятсот) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 704,80 грн. витрат по оплаті судового збору, на 4 000,00 грн. - за надання правової допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 16.04.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.