РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Рівне

Справа № 572/4016/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1270/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Боймиструк С.В., Гордійчук С.В.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго",

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком",

розглянув в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області в складі судді Ведяніної Т.О. від 14 лютого 2017 року 2019 року, проголошене в 11 год. 59 хв. в м. Сарни,

в с т а н о в и в:

ПАТ "Рівнеобленерго" в особі Сарненського РЕМ звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Позов мотивує тим, що внаслідок проведення ОСОБА_1 несанкціонованих земляних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , було пошкоджено лінію електрозв`язку, чим йому завдано збитків.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду в сумі 7996 грн. та понесені по справі судові витрати.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2016 року ПАТ "Укртелеком" в особі Рівненської філії ПАТ "Укртелеком" залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2016 року за клопотанням представника позивача залучено співвідповідачем у даній справі ОСОБА_2 .

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року позов ПАТ "Рівнеобленерго" в особі Сарненського РЕМ задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Рівнеобленерго" в особі Сарненського РЕМ 7996 грн. завданої шкоди та 1218 грн. понесених судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок дій відповідача ОСОБА_1 з дозволу власника земельної ділянки ОСОБА_2 було пошкоджено лінію електрозв`язку, належну ПАТ "Рівнеобленерго", а тому відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України вказані особи мають нести солідарну відповідальність за завдану матеріальну шкоду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необґрунтованість рішенням суду, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на забудову земельної ділянки є всі необхідні документи та дозволи, під час проведення земельних робіт на ній було дотримано технічну документацію, яка розроблена у встановленому законом порядку.

Згідно висновку Головного управління держземагенства України в Рівненській області, наданих під час виготовлення технічної документації на будівництво житлового будинку вказано, в переліку обтяжень прав на земельну ділянку, що дана земельна ділянка не перебуває в охоронній зоні.

Крім того, з аналізу постанови слідчого вбачається, що слідчим проводилось розслідування за заявою позивача з приводу несанкціонованих земельних робіт та в ході слідства було встановлено, що роботи на належній ОСОБА_2 земельній ділянці проводилось відповідно до будівельного паспорту, про проходження лінії зв`язку на належній земельній ділянці ОСОБА_1 проінформована не була.

Доводить, що вона не була зобов`язана брати дозвіл на проведення земельних робіт в спеціальній зоні об`єкту енергетики, оскільки про наявність таких зон вона проінформована не була та не могла знати про їх можливу наявність.

Суд безпідставно взяв до уваги надані позивачем докази на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди, так як оцінка збитків у відповідності до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" позивачем не проводилась.

З наведених підстав ОСОБА_1 просить рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ "Рівнеобленерго" вказує, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що згідно статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки замовник має право виконувати будівельні роботи лише після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідному органу Державного архітектурно-будівельного контролю, щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта. Однак, відповідачами не надано всіх відповідних дозвільних документів на забудову земельної ділянки.

Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року скасовано та в задоволенні позову ПАТ "Рівнеобленерго" про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що дії відповідача щодо проведення земельних робіт були правомірними, виконані з дотриманням вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 7 серпня 2019 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що за положеннями пункту 2.16 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства розвитку, регіонального будівництва та господарства від 5 липня 2011 року № 103, будівельний паспорт є підставою для виконання будівельних робіт лише після направлення замовником відповідно до статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідних органів Держархбудінспекції України. Однак, наведене апеляційним судом не враховано та у повній мірі не перевірено дотримання відповідачами порядку забудови земельної ділянки, на що наголошував позивач у запереченнях на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частинами першою-третьою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно частин першої та другої статті. 1166 ЦК України майнова шкоди, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що поведінка (дії чи бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відносини щодо відповідальності за шкоду, спільно заподіяну кількома особами, регулюються статтею 1190 ЦК України, відповідно до якої особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року в справі №6-168цс13.

Судом встановлено, що на підставі договору № 148/13-02/1684, укладеного 24.02.2014 року між ПАТ "Укртелеком" та ПАТ "Рівнеобленерго", та додатку №1/2-1/9 до вказаного договору, відповідачу було надано в користування кабельну каналізацію електрозв`язку для прокладення кабелів електрозв`язку на ділянці з початковою адресою: АДРЕСА_2 та кінцевою адресою: АДРЕСА_3 Вересня, к/к АДРЕСА_4 .

8.07.2015 року працівниками ПАТ "Укртелеком" було складено акт встановлення факту знищення або пошкодження ЛКС, відповідно до якого при обстеженні кабельної лінії зв`язку, орендованої у ПАТ "Укртелеком", Сарни РЕМ-ПС 110/35/10 було виявлено пошкодження двох кабелів зв`язку біля будинку по вул. Котляревського, 64.

9.07.2015 року директор з питань безпеки ПАТ "Рівнеобленерго" звернувся до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області із заявою, в якій просив притягнути до відповідальності власника новобудови за адресою: АДРЕСА_1 , який 8.07.2015 року під час проведення несанкціонованих земельних робіт в охоронюваній зоні кабелю, за вище вказаною адресою пошкодив кабельну лінію зв`язку "Сарни РЕМ-ПС 110/35/10", яка належить ПАТ "Рівнеобленерго", що призвело до припинення зв`язку на даній лінії на тривалий термін.

Вказана заява 13.07.2015 року була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за №0000677 та розпочато досудове розслідування.

Постановою слідчого СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області від 3.08.2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000677, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно письмової відповіді т.в.о. начальника СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області від 26.07.2016 року, наданої на запит ПАТ "Рівнеобленерго", в ході досудового розслідування встановлено, що фактична адреса пошкодження комунікацій - АДРЕСА_5 . АДРЕСА_3 .

Учасниками справи не заперечується, що пошкодження лінії зв`язку мало місце під час виконання земельних робіт саме на земельній ділянці по

АДРЕСА_5 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_5 Рівненської АДРЕСА_6 , є ОСОБА_2 , що стверджується копіями договору купівлі-продажу від 3.04.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 3.04.2015 року.

Також, відповідачами не оспорюється, що під час виконання будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_5 , під керівництвом ОСОБА_1 , з дозволу власника земельної ділянки ОСОБА_2 було пошкоджено лінію зв`язку Сарни РЕМ-ПС 110/25/10.

Як вбачається з довідки Головного управління Держземагенства у Рівненській області №02-18-1852 від 9.10.2014 року про перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути, на земельній ділянці по АДРЕСА_5 відсутні всі види охоронних зон.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно частини четвертої статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Статтею 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрація органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видача замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

За змістом пункту 2.16 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства розвитку, регіонального будівництва та господарства від 5.07.2011 року №103, будівельний паспорт є підставою для виконання будівельних робіт лише після направлення замовником відповідно до статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідних органів Держархбудінспекції України.

З аналізу вказаних правових норм слідує, що законом визначено різні підстави і порядок виникнення у замовника права на початок виконання будівельних робіт в залежності від категорії складності будівництва.

Усі об`єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об`єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об`єкта будівництва. Віднесення об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва (частини 1-3 статті 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2015 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області було зареєстровано повідомлення ОСОБА_2 про початок будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_5 на підставі будівельного паспорта № НОМЕР_1 від 29.04.2015 року, виданого відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сарненської райдержадміністрації.

У вказаному повідомленні про початок будівельних робіт замовником зазначено, що будівництво має ІІ (другу) категорію складності.

Частинами першою та другою статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об`єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 , як замовником, визначено ІІ категорію складності будівництва, право на початок будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_5 , в останньої могло виникнути лише після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації, а не повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Однак, будь-які доказів реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт за вказаною адресою відповідачами не надано.

За наведеного, ОСОБА_3 не було дотримано встановленого законом порядку забудови земельної ділянки, що призвело до пошкодження лінії електрозв`язку.

Покликання відповідачів на відсутність на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_5 будь-яких охоронних зон, в тому числі і щодо об`єктів енергетики, не свідчать про виконання будівельних робіт на вказаній земельній ділянці у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Частинами першою та третьою статті 375 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

У відповідності до частини першої статті 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту.

Однак, будь-яких даних, які б свідчили про надання ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_5 на підставі договору в користування ОСОБА_1 для будівництва житлового будинку чи іншого об`єкта чи укладення з нею іншого договору матеріали справи не містять.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що саме на ОСОБА_2 , як на власнику земельної ділянки та замовнику будівельних робіт, лежить обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої під час проведення будівельних робіт на належній їй земельній ділянці, оскільки між її протиправною поведінкою та шкодою, яка є наслідком такої протиправної поведінки, наявний причинно-наслідковий зв`язок, а відсутність своєї вини у заподіянні шкоди останньою не доведено.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_1 не є ні співвласником земельної ділянки, під час забудови якої було пошкоджено лінію електрозв`язку, ні замовником будівництва, ні підрядником, а тому остання не може нести солідарну із власником земельної ділянки ОСОБА_2 відповідальність за шкоду завдану внаслідок порушенням, встановленого законом, порядку проведення будівельних робіт.

У пункті 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" судам роз`яснено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до довідки ПАТ "Рівнеобленерго" № 22/3946 від 21.07.2015 року сума матеріальних збитків, завданих товариству по факту пошкодження 8.07.2015 року на об`єкті КЛЗ Сарни РЕМ-ПС 110, 3,4 км. становить 7996 грн.

Вказаний розмір завданих позивачу збитків також підтверджується копією локального кошторису № 5-1-1 на ремонт КЛЗ, із зазначенням вартості всіх матеріалів та робіт, необхідних для ремонту пошкодженої кабельної лінії зв`язку, та відповідачами належними та допустимими доказами не спростований.

Доводи апеляційної скарги про обов`язкове проведення у даному випадку оцінки завданих збитків у відповідності до вимог ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" не заслуговують на увагу, оскільки ні вказаною нормою права, ні жодним іншим нормативно-правовим актом не встановлено обов`язковість проведення оцінки майна у всіх без винятку випадках визначення збитків або розміру відшкодування.

Із врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ "Укртелеком" про відшкодування майнової шкоди, заявлених до ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені по оплаті судового збору при поданні апеляційної скарги, в сумі 1339,8 грн., а на користь позивача судові витрати, понесені по сплаті судового збору при подачі позову та касаційної скарги в сумі 2679,6грн.(1218+1461,6).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, а також в частині судових витрат скасувати.

В позові Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_7 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (місцезнаходження: вул. Кн. Володимира, 71, м. Рівне; ) судові витрати, понесені по сплаті судового збору, в сумі 2679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_7 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_8 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) судові витрати, понесені по оплаті судового збору в сумі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев`ять) грн. 80 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.