Справа № 310/1336/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Олійник Н.М..

за участю: заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що з 28.12.2012 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09.02.2017 року в м. Бердянську Запорізької області. Після смерті чоловіка вона звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області для переоформлення пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника, оскільки пенсія чоловіка була більша за розміром і була основним джерелом доходу їх родини, тобто фактично вона знаходилась на утриманні свого чоловіка. Однак в призначенні їй пенсії у звязку з втратою годувальника було відмовлено через відсутність документів, які підтверджують факт перебування на утриманні померлого. У звязку з цим вона вимушена звернутися до суду, оскільки іншим чином встановити цей факт вона немає можливості.

Просить встановити факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2, померлого 09.02.2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало заяву від 13.03.2019 року про розгляд справи за відсутності представника управління.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили факти, викладені в заяві.

Заслухавши заявника, допитав свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №121127, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердянському району реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції.

ОСОБА_2 помер 09.02.2017 року в м. Бердянську Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №380489.

При цьому, згідно довідок виличного комітету №2 м. Бердянська від 05.04.2017 року, від 28.11.2018 року та пояснень свідків заявниця та її чоловік проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 з грудня 2018 року отримує пенсію за віком в розмірі 1583,63 грн.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.04.2019 року ОСОБА_2 на день смерті отримував пенсію за вислугу років в розмірі 1930,66 грн.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозвязку з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт перебування заявниці ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2, оскільки заявниця є непрацездатною особою, отримує пенсію, яка за розміром є меншою за ту пенсію, яку отримував померлий ОСОБА_2 Пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів існування родини, після смерті чоловіка заявниця втратила це джерело і за законом має право на пенсію по втраті годувальника.

Вказаний факт підтверджується наданими суду письмовими доказами - свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть, копіями паспортів заявниці та її чоловіка, довідками УПФУ.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, вони узгоджуються між собою, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявниця, суду не надано.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на отримання пенсії по втраті годувальника. Встановити цей факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Спору про право в даному випадку суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, який помер 09 лютого 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. І. Крамаренко