РІШЕННЯ

іменем України

30 жовтня 2019 рокуСправа №451/17/19
Провадження № 2/451/553/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Загайської І.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/17/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львів помер син позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 24.06.2015 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Померлий ОСОБА_3 за станом свого психічного здоров`я з 22.08.2003 року перебував на повному державному утриманні у КЗ Львівської обласної ради «Монастироцький психоневрологічний інтернат», де і помер (довідка №404 від 03.12.2018 року). Спадкодавець на випадок своєї смерті заповідального розпорядження не складав, відтак спадкоємцем за законом першої черги є позивач - ОСОБА_1 , батько померлого, що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 . У склад спадкового майна увійшла частина квартири АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_3 набув у 2001 році в результаті приватизації. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), серії НОМЕР_4, виданого 20.11.2001 року, ОСОБА_1 (позивачу) та ОСОБА_3 (спадкодавцю) на праві приватної спільної (сумісної) власності належала квартира АДРЕСА_1 . Позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки не звернувся, вагомих причин, що унеможливили йому подання заяви немає, відтак і підстави для звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Наведене створює перешкоди позивачу у набутті права власності на спадкове майно, як спадкоємцю за законом першої черги у позасудовому порядку. Враховуючи вказані обставини, просить визнати за ним в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-6).

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить здійснювати розгляд справи без його участі, погоджується на заочний розгляд справи (а.с.37).

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задоволити (а.с.38).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львів помер син позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 24.06.2015 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.8).

Відповідно до копії довідки від 03.12.2018 року №404, ОСОБА_3 за станом свого психічного здоров`я з 22.08.2003 року перебував на повному державному утриманні у КЗ Львівської обласної ради «Монастироцький психоневрологічний інтернат», де і помер (а.с.9).

Спадкоємцем за законом першої черги є позивач - ОСОБА_1 , батько померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 (а.с.10).

У склад спадкового майна увійшла частина квартири АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_3 набув у 2001 році в результаті приватизації.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), серії НОМЕР_4, виданого 20.11.2001 року, ОСОБА_1 (позивачу) та ОСОБА_3 (спадкодавцю) на праві приватної спільної (сумісної) власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.11).

Із копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до копії довідки КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.12.2018 року №8546, станом на 31.12.2012 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в рівних частках кожному на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації державного житлового фонду Радехівського державного комунального підприємства «Будинкоуправління» 20.11.2001 року на підставі рішення Радехівського міськвиконкому №48 від 03.10.2001 року та записано в реєстрову книгу за №1349 20.11.2001 року (а.с.20).

Згідно з копією висновку про вартість майна №ИЗХУЧС892715, складеним 24.12.2018 року оцінювачем ОСОБА_4 вартість квартири становить 77140,00 грн. (а.с.21-24).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з тим, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини та вагомих причин, за наявності яких можна було б клопотати про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, немає, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_3 , в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в с. Волиця Барилова, Радехівського району Львівської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 , судові витрати в розмірі 771 (сімсот сімдесят одна) гривня 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 30.10.2019 року.