РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року місто Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Селинного М.С.

при секретарі Баскаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Володимир-Волинської міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, зазначивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності його батькові, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спадщину за законом після його смерті фактично прийняла дружина спадкодавця та мати позивача, ОСОБА_3, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак належним чином спадщину не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначений житловий будинок.

Позивач вказує, що під час його звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері він довідався, що ОСОБА_3 за життя не оформила свої права як спадкоємець за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1, у звязку з чим відсутні відповідні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

В судове засідання представник позивача подала заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність.

Від Володимир-Волинської міської ради до суду надійшла заява про відсутність заперечень проти задоволення позову, з проханням розглянути справу без участі представника відповідача.

В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті ОСОБА_2 йому належав житловий будинок АДРЕСА_1. Наведене підтверджується рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради № 412 від 27.10.1977 року про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку по вулиці Шаталова, 6 в місті Володимир-Волинський; договором, укладеним 09.08.1979 року між виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради та ОСОБА_2 як забудовником, про надання останньому у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності в місті Володимир-Волинський по вулиці Шаталова, 6; актом, затвердженим рішенням Володимир-Волинської міської ради № 303 від 14.10.1982 року, про приймання в експлуатацію закінченого будівництва індивідуального жилого будинку за адресою: місто Володимир-Волинський, вулиця Шаталова, 6.

Згідно довідки, виданої Управлінням містобудування і архітектури виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області 18.02.2019 року № 17, рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 21.01.1993 року № 28 «Про перейменування окремих вулиць міста» вулицю «Шаталова» перейменовано на вулицю «Леся Курбаса».

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 27.10.2012 року відділом РАЦС по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 373.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про шлюб (повторного) НОМЕР_3, виданого 26.07.2016 року відділом РАЦС по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, ОСОБА_2 з 25.07.1970 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час видкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 виконала дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті її чоловіка, ОСОБА_2

Згідно п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть НОМЕР_4, видане 02.05.2018 року Володимир-Волинським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 168)

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У свідоцтві серії НОМЕР_5, виданому 25.06.1977 року Володимир-Волинським міським РАЦСом Волинської області про народження позивача ОСОБА_1, як батьки вказані «Тивонюк Іван Йосипович» та «Тивонюк Євгенія Іванівна».

Як вбачається зі спадкової справи № 369/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, інший спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_5, від спадщини відмовилась.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час видкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Зареєстрованим місцем проживання позивача в його паспорті громадянина України з 21.05.1997 року вказано місто АДРЕСА_1.

Наведене підтверджує, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті матері.

Крім того, позивач звертався до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину.

Постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області від 15.03.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.46, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат» через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом.

Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається.

За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця.

На підставі ст.ст.392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 141,1 кв.м., в тому числі житловою площею 68,5 кв. м., допоміжною площею 72,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.С. Селинний