ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 626/1159/19

Провадження № 22-ц/818/4806/19

29 жовтня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Тичкової О.Ю., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року (суддя Дудченко В.О.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05.09.2016 року в твердій грошовій сумі 550 грн, щомісячно та встановити обов`язок сплати ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що на час винесення вищезазначеного рішення ОСОБА_2 не працював і тому розмір аліментів було визначено у твердій грошовій сумі. На даний час суттєво змінились, як обставини, які враховувались судом при визначенні розміру аліментів, так і норми діючого законодавства, які регулюють порядок та способи матеріального забезпечення дитини її батьками. Так, відповідач, згідно його показань у судовому засіданні Харківського апеляційного суду, є державним службовцем та має постійне місце роботи у «Лабораторії наукових ініціатив» Департаменту з питань місцевого самоврядування, внутрішньої та інформаційної політики Дніпровської міської ради, отримує заробітну плату, що свідчить про зміну на краще його матеріального стану.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Постановлено змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Красноградського районного суду Харьківської області від 05.09.2016 № 626/1483/16-ц, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 550 грн. на 1/4 частку від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було враховано стан здоров`я дитини, що не дало змоги встановити всі обставини по справі.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з із того, що позивач, як особа, з якою проживає дитина, має право вибору способу стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05.09.2016 року стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 550 грн. щомісячно, починаючи з 23.08.2016 року до повноліття дитини (а.с. 7).

Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 07.05.2019 року №857, виданою Виконавчим комітетом Кегичівської селищної ради Харківської області та не заперечується відповідачем.

Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить із того, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 липня пo 30 листопада становить1699 грн.

З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2019 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів ( 550 грн. на місяць) цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. При цьому аліменти слід визначити у частці визначеній позивачем.

Судова колегія вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року № 2402-III предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання.

Відтак, колегія виходить із того, що за віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у вказаному розмірі суду не подав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.

Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати доньці та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Отже, встановивши наявність підстав для зміни розміру аліментів, суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог.

Надання суду копії трудової книжки із записом про звільнення відповідача із займаної посади у травні 2018 року не свідчить про відсутність у нього інших доходів або майна, за рахунок якого він може здійснювати такі виплати.

У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року).

Судова колегія, встановивши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, залишає судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді: О.Ю.Тичкова

А.І.Овсяннікова