Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/172/19
Провадження № 2/499/192/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"15" квітня 2019 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 - представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та виключення відомостей про батька з актового запису про народження

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та виключення відомостей про батька з актового запису про народження, посилаючись на наступне.

12.02.2015 року позивач та відповідач уклали шлюб, у спільному шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні відносини між ними припиненні, оскільки у них зникло почуття любові та взаємоповаги один до одного через несумісність характерів та непорозуміння. Тому просить суд шлюб розірвати. Також у позовній заяві позивачем зазначено, що нещодавно відповідач повідомила йому, що він не є батьком ОСОБА_4 , при укладанні шлюбу вона ввела його в оману, бажаючи записати батьком дитини.

Дана обставина спонукала його звернутися до відповідної установи, де було здійснено збір ДНК матеріалу та направлено у лабораторію до Лондону, Велика Британія. Результати тесту показали, що він не є батьком дитини ОСОБА_4 та просить на підставі ст. 136 СК України позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.03.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, визначено дату підготовчого засідання.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, проте його представник надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника, на задоволенні позову наполягав, про що в матеріал справи також містять завірені нотаріусом заяви ОСОБА_5 .

Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позов визнає в повному обсязі, з результатами тесту ДНК погоджується в повній мірі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, - немає.

Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача сімейного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, 12.02.2015 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

У період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, батьком дитини вказано позивача - ОСОБА_5.

Із оригіналу висновку по тесту на батьківство №MG19-62778 від 22.02.2019 року вбачається, що ймовірність батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_4 становить 0%.

Суд вирішуючи справу по суті в частині вимог про розірвання шлюбу, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого.

Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Виходячи з наведеного, враховуючи що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить його інтересам, відповідач позов визнала, та не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Що стосується позовних вимог про виключення відомостей про батьківство, то суд вказує на наступне.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Пунктами 2.13 та 2.13.1 Наказу Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка у момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Відсутність кровного споріднення між малолітнім ОСОБА_4 та позивачем відповідачем не оспорюється, а тому цей факт не вимагає доказування відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно положень якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За правилами ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Враховуючи вищенаведені обставини, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у справі слід залишити за сторонами.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 200, 206, 247, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) - представник ОСОБА_2. до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована - АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та виключення відомостей про батька з актового запису про народження задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 12.02.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №181.

Виключити відомості про ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як батька дитини, з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2015 року за №302, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області шляхом внесення відповідних змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Іванівський районний суд Одеської області.

СуддяІ. В. Погорєлов