Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 199/2032/13

провадження № 61-3594св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Волошина М. П., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 04 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк», банк), та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 (далі - кредитний договір від 04 вересня 2007 року № 0, кредитний договір), умови якого передбачали надання ОСОБА_3 кредиту у сумі 14 895,00 дол. США; виконання грошових зобов'язань забезпечувалось заставою автомобіля та договором поруки від 04 вересня 2007 року № 0/П, який банк уклав з ОСОБА_4 Між банком та ТОВ «Кредекс Фінанс» 20 квітня 2012 року укладено договір факторингу № 05/12, за яким відбулось відступлення права вимоги, зокрема за кредитним договором від 04 вересня 2007 року № 0 на загальну суму 17 902,05 дол. США, у тому числі: 11 401,67 дол. США - тіло кредиту, 6 500,38 дол. США - проценти.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору ТОВ «Кредекс Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за тілом кредиту та проценти за користування коштами за вказаним кредитним договором у сумі 143 037,38 грн, пеню за порушення термінів погашення грошових зобов'язань у сумі 11 697,71 грн, штраф у сумі 500,00 грн та 3 % річних у сумі 2 339,54 грн, разом - 157 574,67 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2007 року № 0 у сумі 157 574,67 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 1 579,75 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі порушили зобов'язання, не повернули суми отриманого кредиту та не сплатили нараховані за користування кредитними коштами проценти, тому заборгованість за кредитним договором повинна бути солідарно стягнута з позичальника та поручителя.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2015 року зазначено, що заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2007 року № 0 у сумі 157 574,67 грн складається із: 100 357,50 грн - заборгованість за тілом кредиту, 57 217,14 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 575,75 грн - витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що порука ОСОБА_4 припинена у зв'язку з пропуском строку на пред'явлення цієї вимоги до поручителя. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до позичальника, суд виходив з того, що банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентів, які нараховуються за кредитним договором, а під час розгляду справи позивач підтвердив, що розмір процентів нарахований ним за збільшеною процентною ставкою. Суд також указав на те, що ТОВ «Кредекс Фінанс» не позбавлене права повторно звернутися до суду з позовом щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за процентною ставкою, встановленою договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, надісланій 31 травня 2016 року засобами поштового зв'язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Кредекс Фінанс», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року скасувати, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2015 року залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 січня 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в складі п'яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки наявним у справі доказам, що підтверджують існування заборгованості за кредитним договором, помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

11 серпня 2016 року ОСОБА_3 надав до суду заперечення, у яких просить рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін, мотивуючи це тим, що позивач не надав розрахунку заборгованості та її складових, останні платежі за кредитним договором здійснені більш ніж за три роки до звернення ТОВ «Кредекс Фінанс» до суду з цим позовом.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 04 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір на суму 14 895 дол. США, що за курсом Національного банку України на день укладення договору еквівалентно 75 219,75 грн, на строк не пізніше 03 вересня 2014 року (пункт 1.1, 1.2.2 кредитного договору) забезпечувався заставою належного позичальнику автомобіля Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 (пункт 2.1 кредитного договору).

Того ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

08 вересня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» направило ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимогу про необхідність погашення протягом 31 календарного дня заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 872,67 дол. США, за процентами за користування кредитом - 4 510,00 дол. США, також попереджало, що у разі непогашеної простроченої заборгованості за кредитним договором у зазначений термін у повному обсязі, термін повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у сумі 15 911,67 дол. США вважається таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання вимоги.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12 (далі - договір факторингу від 20 квітня 2012 року), згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги, зокрема за кредитним договором від 04 вересня 2007 року № 0, заборгованість за яким на 14 травня 2012 року становить: за тілом кредиту у сумі 11 401,67 дол. США, проценти за користування кредитом - 6 500,38 дол. США, разом в гривневому еквіваленті - 143 037,38 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

У пункті 3.1.2 кредитного договору сторонами передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокове повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 договору, у разі, зокрема порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань за договором та/або «кредитним договором» строком більше ніж на один місяць.

З огляду на пункт 6.1 кредитного договору банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за користування кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника. Терміни дострокового повернення кредиту та плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення банку про дострокове повернення кредиту за умови, що позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вимоги банку, та з 41 календарного дня з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит у випадку неотримання позичальником вказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку (пункт 6.2 кредитного договору).

Суд апеляційної інстанції встановив, що 08 вересня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» направило ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором(всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом), чим на власний розсуд змінило умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Тобто, з 32 календарного дня отримання цієї вимоги позичальником зобов'язання щодо повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом вважається такими, що мають бути виконані у повному обсязі.

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14 дійшов висновку про те, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов'язання поруки. Право кредитора й обов'язок поручителя після спливу строку поруки припиняються. А тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації його права, зокрема і застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог до ОСОБА_4 як поручителя за кредитним договором, які заявлені поза межами строку поруки, оскільки ПАТ «Дельта Банк» пред'явив цей позов лише 22 березня 2013 року.

Відповідно до пункту 1.3.1 кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,50 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку якщо банк не повідомить позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування, застосовується розмір процентної ставки, що діяв за цим договором у попередньому місяці.

Відповідно до статті 60 ЦПК України у редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанцій, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем надавався до суду апеляційної інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно з яким на 05 жовтня 2011 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить: за тілом кредиту у сумі 11 401,67 дол. США, що еквівалентно 90 902,09 грн, за процентами за користування кредитом - 4 734,09 дол. США, що еквівалентно 37 743,48 грн.

Під час розгляду справи, заперечуючи проти задоволення позову, відповідачі не спростовували зазначений розрахунок заборгованості за процентами за кредитним договором.

У такому разі у суду апеляційної інстанції не було підстав для висновку щодо невідповідності умовам кредитного договору наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Щодо строків позовної давності суд касаційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 261 ЦК України).

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_3 було заявлено про застосування до вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» строків позовної давності.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 14-59цс18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції, допускається у разі, якщо відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи та не брав участі у такому розгляді.

У справі, яка переглядається, Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив заочне рішення від 04 лютого 2014 року, яке було скасовано цим же судом за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

У подальшому ОСОБА_3 повідомлявся судом першої інстанції про час і місце розгляду справи за вказаною ним адресою, проте поштові відправлення неодноразово повертались без вручення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», про інше місце проживання ОСОБА_3 суд не повідомляв.

У такому разі з огляду на частину п'яту статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, вважалося, що судова повістка про виклик у суд вручена ОСОБА_3 належним чином.

Тому відповідач міг реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору, проте таким правом не скористався.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції не мав підстав відмовляти у задоволенні позову кредитора за спливом строків позовної давності.

Рішення суду першої інстанції у частині задоволення вимог ТОВ «Кредекс Фінанс», які пред'являлися до ОСОБА_3, також не відповідає закону у зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Суди встановили, що на момент укладення договору факторингу від 20 квітня 2012 року до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги, зокрема за кредитним договором від 04 вересня 2007 року № 0, за яким строк повернення тіла кредиту та процентів за користуванням кредитом вважався таким, що настав з 10 жовтня 2011 року.

Після пред'явлення до позичальника вимоги про дострокове погашення заборгованості згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 302/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Тому у справі відсутні підстави для задоволення вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» щодо стягнення процентів, нарахованих після 10 жовтня 2011 року, пені, обрахованої з 15 травня 2012 року до 29 листопада 2012 року, та штрафу.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 128 645,57 грн, в тому числі: тіло кредиту - 90 902,09 грн, проценти за користування кредитом - 37 743,48 грн.

У зв'язку з простроченням позичальником грошового зобов'язання позивач просив стягнути на свою користь 3 % річних за період з 15 травня 2012 року до 29 листопада 2012 року.

У такому разі відповідно до статті 625 ЦК України на користь позивача з позичальника також підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми у розмірі 2 104,15 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, то заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року у частині вирішення вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_3 слід скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 130 749,72 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

ТОВ «Кредекс Фінанс» за подання позовної заяви сплатило судовий збір у сумі 1 575,75 грн, за подання касаційної скарги - 1 890,90 грн; ОСОБА_3 за подання заяви про перегляд заочного рішення сплатив судовий збір у сумі 121,80 грн, за подання апеляційної скарги - 788,00 грн.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково (83 %), то на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» належить стягнути 2 877,32 грн, а на користь ОСОБА_3 - 154,67 грн. Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України суд касаційної інстанції вважає, що з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» слід стягнути 2 722,65 грн.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року у частині вирішення вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 04 вересня 2007 року № 0 на загальну суму 130 749,72 грн, у тому числі: тіло кредиту - 90 902,09 грн, проценти за користування кредитом - 37 743,48 грн, 3 % річних від простроченої суми - 2 104,15 грн.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року у частині вирішення вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_4 про солідарне з позичальником стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судові витрати у сумі 2 722,65 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик