"16" квітня 2019 р. Справа №2-91/2005
Провадження №4-с/489/23/19
УХВАЛА

16 квітня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Середою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонова Д.К.,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник просить визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Сазонова Д.К. незаконними; скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Сазонова Д.К. від 12 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03 березня 2006 року; зобов`язати державного виконавця Сазонова Д.К. вчинити дії щодо виконання рішення Ленінського районного суду від 12 жовтня 2005 року; винести окрему ухвалу до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про притягнення державного виконавця Сазонова Д.К. до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання виконавчого листа № 2-91/2005 від 03.03.2006Ю, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.10.2005 по справі № 2-91/2005; винести окрему ухвалу до прокуратури Миколаївської області про притягнення до кримінальної відповідальності державного виконавця Сазонова Д.К. за фактом довготривалого та умисного не виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.10.2005 по справі № 2-91/2005; зобов`язати державного виконавця Сазонова Д.К. протягом місяця, з дня набрання законної сили судового рішення подати до суду інформацію про повне виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.10.2005 по справі № 2-91/2005 в частині заборони МПП «Алсу» здійснювати самовільне будівництво прибудови до магазину у будинку АДРЕСА_1 та зобов`язання знести зазначену прибудову.

В обґрунтування скарги, зазначає, що у березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, яка була мотивована тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва від 03 березня 2006 року, у справі № 2-91 про заборону МПП «Алсу» здійснювати самовільне будівництво прибудови до магазину у будинку АДРЕСА_1 та зобов`язання знести зазначену прибудову.

27 лютого 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Сазоновим Д. К. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Посилаючись на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03 березня 2006 року винесена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки рішення суду про знесення самовільної прибудови не виконано, просила задовольнити скаргу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2018 року скасовано та постановлено нову про задоволення скарги. Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження неправомірними.

Скасовано постанову від 27 лютого 2018 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03 березня 2006 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року та 13 лютого 2019 року постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін, відмовлено у відкритті касаційного провадження.

12 лютого 2019 року, державний виконавець, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з тих підстав, що ним не отримано виконавчий лист за відновленим виконавчим провадженням.

Представником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області надано відзив, відповідно до якого вважають подану скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Оскільки 26.12.2018 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до Ленінського районного суду м. Миколаєва з вимогою про повернення виконавчого документа по справі № 2-91 від 03.03.2016 р. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення Ленінський районний суд м. Миколаєва отримав вищезазначену постанову - 02.01.2019 року. 12.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», копію якої направлено сторонам виконавчого провадження та до суду. Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено чіткий алгоритм дій державного виконавця у разі відновлення виконавчого провадження. На виконання вказаного порядку (алгоритму) державним виконавцем 26.12.2018 відновлено виконавче провадження та після спливу місячного строку на пред`явлення виконавчого документа винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.02.2019 року. Тому підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 13 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо виконання рішення суду - відсутні. Щодо вимоги про зобов`язання державного виконавця Сазонова Д.К. протягом місяця подати до суду інформацію про повне виконання рішення суду, то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки стверджують суд не може підміняти державний орган і втручатися у дискреційні повноваження органу.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ч. 1 ст. 448 ЦПК України встановлено, що скарга на бездіяльність державного виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями пункту «а» ч. 1 ст.449 ЦПК України, встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду , що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Скаржник вказує, що при цьому виконавчий лист № 2-91/2005 від 03.03.2006 на адресу стягувача не повертався, не надано доказів державним виконавцем, що такий виконавчий лист направлявся до Ленінського районного суду міста Миколаєва, оскільки будь-який опис поштового відправлення, який би підтверджував направлення виконавчого листа відсутній в матеріалах виконавчого провадження. На адресу суду, стягувачу та боржнику було лише направлено постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 лютого 2018 року (скасовано судом апеляційної інстанції), а отже, виконавчий лист міг перебувати у матеріалах виконавчого провадження, а враховуючи систематичну фальсифікацію з боку державного виконавця Сазонова Д.К. вказаний документ міг бути ним знищений, загублений або спеціально втрачений.

Відповідно до п. 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за № 512/5, примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону) (далі - виконавці). Пунктом 3 даної Інструкції встановлено, що органами державної виконавчої служби є, зокрема, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень.

Разом з тим, примусове виконання рішення суду полягає у вчиненні саме державним виконавцем дій в їх сукупності на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до закону.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи №2-91/2005, встановив, що у матеріалах справи наявний лист відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 26.12.2018 року №9141 про направлення на адресу суду, ПП «Алсу», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 постанови від 26.12.2018 року про відновлення виконавчого провадження ВП №4273174 по виконанню виконавчого листа №2-91 виданий 03.03.2006 року, із вхідною датою суду 02.01.2019 №71.

Згідно листа відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 12.02.2019 року №611 на адреси суду, ПП «Алсу», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 направлено постанову від 12.02.2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №4273174 по виконанню виконавчого листа №2-91 виданий 03.03.2006 року.

Пунктом 3 постанови про відновлення ВП № 4273174 від 26.12.2018 постановлено: Стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконаний документ, зобов`язаний у місячний строк з дня надходження постанови пред`явити його до виконання.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачені обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Скаржником подано до суду клопотання про приєднання доказів по вказаній скарзі, а саме листа Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2019 року про розгляд депутатського звернення, стосовно неналежного виконання посадових обов`язків працівниками апарату суду, а саме не направлення виконавчого листа по справі 2-91/2005 до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, на підставі чого було видано Наказ за №2од-к/2019 від 01.03.2019 року керівником апарату Ленінського районного суду м. Миколаєва про призначення службового розслідування, з метою перевірки фактів, викладених в депутатському зверненні щодо встановлення факту неналежного виконання обов`язків працівниками апарату Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Долучено Витяг із висновку проведення службового розслідування від 25.03.2019, згідно якого комісія встановила факт порушення Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, у апеляційних судах областей, апеляційному суді АРК та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 17.12.2013 №173, в частині не вчасного виконання цивільної справи 2-91/2005, а саме не направлення виконавчого документу до Відділу примусового виконання рішень УДВС відповідно до постанови від 26.12.2018, для подальшого виконання. Водночас вказано на те, що працівники цивільної канцелярії, відповідно до п. 4,2 Інструкції діяли згідно резолюції в.о. голови Ленінського районного суду м. Миколаєва , зміст якої, у даному випадку не відповідав діям, які необхідно було вчинити.

Враховуючи викладене, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши у сукупності, всебічно перевіривши обставини, суд вважає що скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Сазонова Д.К. від 12 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03 березня 2006 року.

При цьому суд вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню не з підстав незаконних дій державного виконавця, адже державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства на час вчинення виконавчих дій.

Інші вимоги скаржника задоволенню не підлягають, оскільки підставою для скасування оскаржуваної постанови не є незаконні дії державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 19, 22 Конституції України, ст.ст. 18, 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження», 352 - 355, 447 - 451 Цивільного ПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонова Д.К. - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонова Д.К. від 12 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-91 від 03 березня 2006 року.

В задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «16» квітня 2019 року.