Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/151/19

Провадження №2/338/143/19

16 квітня 2019 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Рибки Л.Я.,

при секретарі Полек Х.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення повноліття, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Під час підготовчого провадження позивачкою уточнено позовні вимоги. Згідно з заявою, поданою ОСОБА_1 5 березня 2019 року, остання просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх сина та дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., тобто по 2500 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.23).

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги в уточненому виді підтримала в повному обсязі. На обґрунтовування позову пояснила, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилось двоє дітей: 13 вересня 2010 року син ОСОБА_5, 8 червня 2012 року - дочка ОСОБА_6. На даний час шлюб між ними розірвано, неповнолітні діти проживають з нею. ОСОБА_2 не утримував дітей під час спільного проживання, не надає матеріальної допомоги і зараз. Наскільки їй відомо, протягом останніх років відповідач працює в Польщі, отримує нерегулярний, мінливий дохід і має можливість утримувати дітей, однак зароблені гроші витрачає на власні потреби. Зазначає, що інших осіб на утриманні у відповідача немає. Вона ніде не працює, здійснює догляд за матірю, яка є інвалідом І групи, у зв'язку з чим отримує тільки мізерну соціальну допомогу. Зокрема, її дохід за третій квартал 2018 року склав 110 грн. 7 коп., за четвертий квартал 2018 року - 112 грн. 91.

З огляду на законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів, з врахуванням матеріального становища ОСОБА_2, вважає, що з останнього слід стягувати кошти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Окрім того, просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 800 грн. та допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі. 28 лютого 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 1 лютого 2019 року, в якому останній зазначає, що заявлений позов визнає частково, просить стягувати з нього на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що постійного місця роботи не має, працює сезонно. Остання поїздка на роботу була невдалою, повернувся додому без заробітків, а тому перебуває на даний час в скрутному матеріальному становищі. Вказує, що розуміє свій обов'язок утримувати дітей, а тому, крім сплати аліментів, готовий, за наявності додаткових коштів, купувати дочці та сину необхідні для їх розвитку, здоров'я речі. Окрім того зазначив, що 1 лютого 2019 року на його (відповідача) прохання позивачці його матірю було перераховано 2000 грн.

Копію уточненої позовної заяви було надіслано відповідачу, однак остання повернулась на адресу суду з позначкою на конверті "за закінченням встановленого строку зберігання", як і всі подальші повідомлення, що направлялись на його адресу судом.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3,4).

Шлюб між сторонами розірвано (а.с.2), неповнолітні діти проживають з матір'ю (а.с.6) та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітніх дітей позивачка та відповідач не вирішили.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому ч.2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, з дотриманням вимог ч.1 ст. 182 СК України, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка не працює, оскільки здійснює догляд за хворою матір'ю, яка є особою з інвалідністю, розмір її доходу за 3 та 4 квартал 2018 року в сукупності склав 222,98 грн., після розлучення нової сім'ї не створила, опікується малолітніми дітьми самостійно.

Суд також приймає до уваги позицію відповідача, однак зауважує, що жодного доказу на підтвердження скрутного матеріального становища не подає. Водночас суд враховує, що відповідач працює на сезонних роботах, є особою працездатного віку, відомості про наявність іншої сім'ї, осіб, які б перебували на його утриманні у відзиві не зазначені.

За таких обставин, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дітей, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 1600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову 4 лютого 2019 року.

Згідно з п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн.40 коп.

Окрім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу адвоката (а.с.7).

На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1 600 грн. на кожну дитинущомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 4 лютого 2019 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: 77710, Івано-Франківська область, Богородчанський район, село Лесівка, вул. Лесі Українки, буд. 74, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: 77712, Івано-Франківська область, Богородчанський район, село Старі Богородчани, вул. Лесі Українки, буд. 3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя Л.Я. Рибка