Справа № 565/1506/18
Провадження № 2/565/103/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2019 року м.Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:
головуючого - судді Горегляд О.І.,
- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,
- позивачки - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зокрема, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею і ОСОБА_2 та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 08 вересня 2015 року (відповідний актовий запис №240 від 08 вересня 2015 року) та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісяця, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами ОСОБА_1 , викладеними в позовній заяві, спільне життя з відповідачем не склалося, фактично разом вони не проживають та не ведуть спільного господарства. Як стверджує позивачка, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя в них розвинулась неприязнь один до одного, та втратилось почуття любові та поваги. Позивачка вважає, що за таких обставин їх шлюб необхідно розірвати. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги сім`ї, вихованням дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майже не займається. При цьому позивачка зазначила, що відповідач інших дітей немає, працездатний, офіційно не працевлаштований, підробляє на будівництві, ремонтує автомобілі, проте зловживає алкогольними напоями. За таких обставин, з огляду на неможливість самостійного утримання малолітньої дитини, ОСОБА_1 вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_2 аліментів в судовому порядку.
25 лютого 2019 року від ОСОБА_2 в суд надійшла письмова заява, в якій відповідач повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та частково визнав вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зокрема, ОСОБА_2 зазначив, що примирення подружжя неможливе у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та повідомив, що постійного місця роботи він немає, отримує нерегулярний заробіток і погоджується на сплату аліментів на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно.
Відзив на вказаний позов ОСОБА_2 не подав.
27 березня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. щомісячно, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 обґрунтовує збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та збільшенням витрат на потреби дитини.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши доводи відповідача, викладені в його заяві від 25 лютого 2019 року, дослідивши і оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в цілому і кожен доказ окремо на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню.
Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах і нормах права, що підлягають застосуванню в даному випадку.
Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 08 вересня 2015 року, слідує що ОСОБА_5 і ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 08 вересня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що 08 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис №240.
У період цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 22 березня 2016 року (відповідний актовий запис №126 від 22 березня 2016 року).
Зі змісту позову ОСОБА_1 , письмової заяви ОСОБА_5 від 25 лютого 2019 року та пояснень позивачки, наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що спільне життя між подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не склалося через протилежні погляди на сім`ю, відсутність між ними взаєморозуміння та часті суперечки. Сторони фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою понад десять місяців, їх шлюб існує формально, примирення між подружжям є неможливим.
Наведені обставини свідчать, що сім`я ОСОБА_1 і ОСОБА_5 фактично не існує, подальше шлюбне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не бажають, тому за таких обставин їх шлюб не може бути збереженим.
Отже, зазначені фактичні обставини вказують на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини аргументовані неналежним виконанням ОСОБА_5 батьківського обов`язку щодо утримання малолітньої дитини, відсутністю в нього інших утриманців, а також його працездатністю та наявністю періодичного заробітку. Зазначені обставини відповідачем не спростовані. Доказів, які б свідчили протилежне, ОСОБА_5 суду не надано.
Самостійно утримувати малолітню дочку в повній мірі позивачка не в змозі, так як вона на даний час не працює, а отримує лише щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн., що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №300 від 29 березня 2019 року.
Згідно з розпорядженням сільського голови Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №36 від 23 травня 2016 року позивачці, яка займає посаду головного бухгалтера, було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 23 травня 2016 року до 19 березня 2019 року.
Розпорядженням сільського голови Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №11 від 11 березня 2019 року ОСОБА_1 продовжено відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею чотирьохрічного віку з 20 березня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням ЛКК комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараський центр первинної медичної допомоги» №14 від 28 лютого 2019 року та записами медичної картки підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має часті застудні захворювання та за станом здоров`я потребує домашнього режиму по 19 березня 2020 року.

Вказані обставини вказують на те, що малолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часто хворіє та потребує відповідного лікування, особливого догляду та належного утримання.

При вирішенні даної справи до спірних правовідносин суд застосував наступні правові норми.

Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Слідуючи вимогам ч.ч.1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін. ОСОБА_1 і ОСОБА_5 вважають неможливим досягнення примирення подружжя та бажають розірвання їх шлюбу. Відповідач визнав позов ОСОБА_1 в цій частині заявлених вимог. Визнання ОСОБА_5 позову ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підлягає прийняттю.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягаютьстягненню з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд врахував матеріальне становище та стан здоров`я обох сторін і їх дитини, відсутність інших утриманців у відповідача та встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: для дітей віком до 6 років: з 1 липня 1559 грн., з 1 грудня 1626 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1626 грн., з 1 липня 1699 грн., з 1 грудня 1779 грн.

50 (п`ятдесят) відсотків доходу позивачки становить 430 (чотириста тридцять) грн. щомісячно. Цих коштів недостатньо для матеріального забезпечення малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 неспроможна здійснити утримання малолітньої дитини у більшому розмірі з огляду на те, що здійснює догляд за малолітньою дитиною і іншого доходу не має. Натомість відповідач не зайнятий доглядом малолітньої дитини та має можливість віднайти роботу з відповідним заробітком, достатнім для власного матеріального забезпечення та утримання малолітньої дитини. До того ж у заяві від 25 лютого 2019 року ОСОБА_5 підтвердив наявність у нього підробітків та одержання нерегулярного доходу.

Разом з цим факт надання ОСОБА_5 позивачці матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини в січні 2019 року в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. спростовує доводи відповідача, викладені ним у заяві від 25 лютого 2019 року, про його спроможність сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини лише в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно. Цих коштів ОСОБА_5 у сукупності із 50 (п`ятдесятьма) відсотками доходу позивачки в сумі 430 (чотириста тридцять) грн. недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої дитини. Сума вказаних коштів становить менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З врахуванням встановлених обставин суд вбачає наявність законних підстав для стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з цим суд вважає за належне врахувати добровільне утримання ОСОБА_5 малолітньої дитини, вчинене ним у серпні 2018 року у натурі у виді придбання всіх речей, необхідних для відвідування малолітньої дитиною дошкільного навчального закладу, та надання ним ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини в грудні 2018 року в сумі 500 (п`ятсот) грн. та в січні 2019 року в сумі 2000 (дві тисячі) грн. За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини за серпень 2018 року, грудень 2018 року і січень 2019 року відсутні.

Таким чином, визначені судом аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають стягненню з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року до 30 листопада 2018 року та з 01 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 184 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 191, 206, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 08 вересня 2015 року, актовий запис №240 від 08 вересня 2015 року, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2018 року до 30 листопада 2018 року та з 01 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення суду відкладено на 10 квітня 2019 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд