Справа № 495/5181/19
№ провадження 2/495/2183/2019
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
30 жовтня 2019 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа № 495/5181/19,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,
21 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, просить суд відповідно до ст. ст. 18, 180-182, 185, 192 СК України, ст. ст. 4, 19, 27, 43, 48-49, 175-177, 184 ЦПК України, стягнути з відповідача на її користь додаткові фактично понесені витрати на навчання дитини в спеціалізованій християнській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов «Ріка життя» за 2018-2019 у розмірі 27 000 грн одноразово; стягнути з відповідача на її користь додаткові фактично понесені витрати на відпочинок та оздоровлення дитини в літньому таборі за період з 18.06.2018 року по 29.06.2018 рік у розмірі 3150, 00 грн одноразово; стягнути з відповідача на її користь додаткові фактично понесені витрати на лікування та медичне обстеження дитини за період з 2018-2019 роки у розмірі 4029 грн одноразово; стягнути з відповідача на її користь додаткові фактично понесені витрати на залізнодорожні квітки у розмірі 1033, 46 грн одноразово; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на навчання та розвиток дитини у розмірі 2500 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітня дитина залишилась проживати разом із матір`ю.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 05.12.2013 року у справі № 495/8647/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 29.10.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач життям дитини, її здоров`ям, духовним, фізичним моральним розвитком не цікавиться, щодо виховання дитини ініціативи не проявляє, спілкуватися із сином бажання не проявляє, не піклується про відпочинок та оздоровлення сина, свого обов`язку щодо утримання дитини, в тому числі участі у додаткових витратах на лікування та розвиток, самостійно не виконує.

З липня 2016 року вона спільно з дитиною проживають у м. Києві.

Неповнолітній син з метою розвитку його здібностей та створення умов для отримання якісного та всебічного (комплексного) навчання відвідує спеціалізовану християнську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов «Ріка життя» в 2018-2019 навчальному році.

Вартість навчання за цей період становила 27000 грн.

Також, з метою забезпечення права дитини на розвиток здібностей в червні 2018 року їх спільний з відповідачем син відвідував літній табір з напрямком робототехніки «Ботеон».

Вартість відпочинку у таборі становила 3150 грн.

Вартість квитків на залізничний транспорт в один бік становила 380,08 грн, в другий бік 653,38 грн.

Окрім того, з 2013 року їх спільний з відповідачем син став скаржитись на погіршення зору, в результаті чого йому призначили окуляри.

За період 2018-2019 рік вартість виготовлення окулярів для їх сина становила 2664 грн. Були зроблені аналізи на лабораторні дослідження в Сінево вартістю 1365 грн.

Таким чином за її підрахунками, загальна сума додаткових витрат на лікування та медичне обстеження сина за період з лютого 2018 рік по травень 2019 року становить 4029 грн.

На підставі вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явилась, в матеріалах справи наявна її заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив.

Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 30 жовтня 2019 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.

Суд розглядає справу за відсутність позивача, відповідно до наданої заяви, відповідача належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що з 30.03.2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2013 року у цивільній справі № 495/7517/13-ц.

Від шлюбу у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

05.12.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено заочне рішення по справі № 495/8647/13-ц, згідно якого задоволено позов ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Білгород Дністровський Одеської області, і/н НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 229,40 грн на користь держави.

Позивач у своєму позові стверджує, що відповідач життям дитини, її здоров`ям , духовним, фізичним, моральним розвитком не цікавиться, свого обов`язку щодо утримання дитини, в тому числі участі у додаткових витратах на лікування та розвиток, самостійно не виконує.

Неповнолітній син з метою розвитку його здібностей та створення умов для отримання якісного та всебічного (комплексного) навчання відвідує спеціалізовану християнську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів з поглибленням вивченням іноземних мов «Ріка життя».

Також, з метою забезпечення права дитини на розвиток здібностей в червні 2018 року їх спільний з відповідачем син відвідував літній табір з напрямком робототехніки «Ботеон» .

Так, згідно довідки № 69 від 14.05.2019 року, ОСОБА_3 , 2004 року народження дійсно навчається в Спеціалізованій християнській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов «Ріка життя», в 9 класі. Оплата навчання за 2018-2019 рік внесена у розмірі 27 000 грн.

Згідно дублікату квитанції № 0.0..1 від 13.06.2018 року, позивачем сплачено 3150 грн за перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у літньому таборі у період з 18.06.2018 рік - 29.06.2018 року.

Матеріали справи також містять копії квитків на потяг за ім`я ОСОБА_4 , в один бік /відправлення Київ-Білгород-Дністровський/, вартістю 380,08 грн, в інший бік /Білгород-Дністровський-Київ/, вартістю 665,38 грн.

Як вбачається з копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , окулістом Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» рекомендовано ОСОБА_3 окуляри.

Згідно товарного чеку від 01.09.2018 року, сплачено за лінзи /кількістю 2 шт/ та роботу по їх виготовленню 600 грн.

Згідно замовлення на окуляри № АМ НОМЕР_3 від 01.02.2019 року, позивачем сплачено 1105 грн, а згідно товарного чеку № АМ НОМЕР_4 від 07.02.2019 ще 499 грн

Позивач вказує, що за медичне обстеження та аналізи на лабораторні дослідження їй довелось сплатити 1365 грн.

В якості обґрунтування вказаного вище, приєднала до матеріалів справи копії квитанцій до прибуткового касового ордера та замовлень на лабораторні дослідження.

Таким чином, позивач вважає, що витрати понесені нею на утримання дитини слід віднести до додаткових витрат на дитину та стягнути їх відповідно з відповідача по справі.

Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, у відповідності до ст. 185СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесений разово, періодично або постійно.

Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо.

Стаття 185 СК передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на утримання, ставить обох батьків в однакове становище.

У Законі зазначено, що участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Особливими обставинами можуть бути: несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, післяопераційне видужування в санаторії; нещасний випадок дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо.

Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники.

Так, особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент, схильність може бути виявлена в спорті витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо.

Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.

Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до того, що дитина потребує додаткових витрат, які позивач фактично сплатила за навчання сина з поглибленим вивченням іноземних мов та перебування літньому таборі.

Однак, суд вважає, що у сенсі розуміння ст. 185 СК України вказані витрати не є додатковими, оскільки не зумовлені особливими обставинами.

Так, позивачем не надано суду жодного доказу, щодо схильності дитини до навчання іноземних мов, так само не надано доказів, що вказані навчання зумовлюють непереборне бажання сина у розвитку здібностей вказаного напрямку, чи потрібні дані навчання для подальшого влаштування якнайкращого життя дитини, тобто чому саме дитина потребує цих знань.

Так само суд оцінює перебування дитини у літньому таборі правом позивача, а не обов`язком несення додаткових витрат.

Придбання залізничних квитків на ім`я сина на дати його перебування у таборі взагалі не можна відносити до додаткових витрат, по-перше, оскільки перебування дитини у таборі як наведене вище не зумовлено обов`язком батьків у несенні додаткових витрат, по-друге з цих квитків достовірно неможливо встановити необхідність переїзду дитини саме до літнього табору, адже у квитанції про сплату вартості табору не вказано місце його знаходження.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача оплати вартості медичного обстеження та лабораторних досліджень, та придбання окулярів, суд також не може віднести дані витрати до додаткових. Погіршення зору дитини та рекомендація лікарів у несенні окулярів не є особливою обставиною, що зобов`язує батьків приймати участь у додаткових витратах.

Усі ці витрати, що понесла позивач є основними витратами по утриманню дитини, які повинні покриватися за рахунок доходу позивача та аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на навчання та розвиток дитини у розмірі 2500 грн, щомісячно, то дані вимоги взагалі нічим не підтверджені, необґрунтовані, недоведені, тому судом не досліджувались.

За таких обставин, позивачем не надано суду жодного належного доказу про понесення нею додаткових витрат на дитину, а тому в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги позивача є необґрунтованими, вона звільнена від плати судового збору за подання позову щодо стягнення аліментів, суд вважає за необхідне віднести вказані витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-184,185, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Віднести витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає : АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_7 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складний 30 жовтня 2019 року.

Суддя: