Справа № 720/1546/19
Провадження № 2/720/716/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.,

секретаря Єфтемій М.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому, судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання щодо усунення перешкод в користування приватним нерухомим майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зобов`язання щодо усунення перешкод в користування приватним нерухомим майном до відповідача ОСОБА_3 , посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок з присадибною земельною ділянкою площею 0,1500 га. що розташована по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що по сусідству з нею проживає відповідач по страві - ОСОБА_3 яка самовільно побудувала всупереч санітарним правилам на межі їх земельних ділянок ряд побутових споруд та добудувала до свого господарського сараю прибудову з порушення будівельних норм та правил і прав забудовника. Дана прибудова збудована на межі земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Окрім того зазначає, що частина прибудови, а саме сараю зруйнувалась та розвалилась безпосередньо на її частину присадибної ділянки (двору) та безпосередньо до її житлового будинку, що становить перешкоду в користуванні нею як приватним власником двором та житловим будинком.

На основі викладеного, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності та зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 нерухомим майном, житловим будинком та присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , як її приватним нерухомим майном, шляхом зобов`язання розібрати і вивезти зруйновану стіну самовільної прибудови (будівлі літ. "Б", господарства за адресою: АДРЕСА_2 ) до належної їй господарської будови сараю, та перенести в інше місце сміттєву та стічну яму і вбиральню у вказаному господарстві.

Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили його задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують.

Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, а також в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи, про що наявне підтвердження в матеріалах справи. З згоди позивача та її представника, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду. дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , на праві приватної власності належить житловий будинок з присадибною земельною ділянкою площею 0,1500 га. що розташовані по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21679456 від 27.01.2009 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 641320. (а.с. 6, 7)

Згідно ситуаційного плану земельної ділянки, кадастровий номер: :01:004:0171, а саме примітки встановлено, що частина земельної ділянки розміром (0,0018 га.) належної ОСОБА_1 захоплена ОСОБА_3 (а.с. 12)

Як вбачається з дослідженого судом акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 26.09.2018 року комісія з розгляду спірних питань при виконкомі міської ради виявила фактичне самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0018 га. по АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 Фасад житлового будинку по АДРЕСА_1 , дійсно пошкоджено (часткові пошкодження з одного боку житлового будинку). Також, виявлено добудову до літньої кухні з боку сусідів на межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 . (а.с. 13)

Також судом встановлено що відповідно до рекомендаційного листа Новоселицької міської ради Чернівецької області № 1193 для мирного врегулювання конфлікту ОСОБА_3 було запропоновано терміново прибрати сусідню земельну ділянку яка належить ОСОБА_1 від будівельного завалу. (а.с. 14)

Окрім того, згідно Акту обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 від 08.05.2019 року та доданих фото-матеріалів встановлено, що комісією з розгляду спірних питань при виконкомі міської ради перебуваючи по місцю розгляду заяви ОСОБА_1 , щодо зруйнованої стіни прибудови, яка самовільно збудована до сусіднього житлового будинку ОСОБА_3 на межі земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 встановлено факт руйнування даної стіни, яка впала на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 та пошкодила замощення біля будинку. Зруйнована стіна утворює небезпеку та перешкоджає використанню земельної ділянки за цільовим призначенням по АДРЕСА_1 . (а.с. 16-31)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.22.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 зайняла земельну ділянку без достатньої правової підстави, оскільки позивач ОСОБА_1 своєї згоди на не давала, відповідач відмовляється залишати займану земельну ділянку добровільно, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що слід зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 нерухомим майном, житловим будинком та присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , як її приватним нерухомим майном, шляхом зобов`язання розібрати і вивезти зруйновану стіну самовільної прибудови (будівлі літ. "Б", господарства за адресою: АДРЕСА_2 ) до належної їй господарської будови сараю та перенести в інше місце сміттєву та стічну яму і вбиральню у вказаному господарстві.

Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 1536 грн.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ст.ст. 109, 116 ЖК УРСР, ст.ст. 16, 317, 319, 383, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Винести заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання щодо усунення перешкод в користування приватним нерухомим майном - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 нерухомим майном, житловим будинком та присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , як її приватним нерухомим майном, шляхом зобов`язання розібрати і вивезти зруйновану стіну самовільної прибудови (будівлі літ. «Б», господарства за адресою: АДРЕСА_2 ) до належної їй господарської будови сараю, та перенести в інше місце сміттєву та стічну яму і вбиральню у вказаному господарстві.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: І.В. Оленчук