РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/781/18

пр. № 2/759/909/19

25 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -Величко Т.О.

при секретарі - Штанько В.О.

за участі позивачів : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

18.01.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що позивачі перебувають у шлюбі з 25.12.1999 року, та проживаюу належній дружині квартирі АДРЕСА_1 , де також зареєстровані і відповідачі по справі- діти позивачки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 01.01.2009 року, відповідач - ОСОБА_4 , добровільно в квартирі не проживає, фактично останнє місце проживання - АДРЕСА_2 . З 01.10. 2016 року не проживає в квартирі відповідач ОСОБА_5 , фактичне останнє місце проживання- АДРЕСА_3 . Залишаючись зареєстрованими в квартирі відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не надають матеріальної підтримки в утриманні квартири та оплати комунальних послуг.

Також позивачі вказують, що в останні шість місяців відповідач ОСОБА_4 , після офіційного одруження в травні 2017 року, побажав зареєструвати в квартирі свою дружину та малолітню дитину, тим самим збільшуючи матеріальне навантаження на родину позивачів. Також, відповідач виявив бажання вселити свою сім`ю для подальшого проживання з позивачами, однак, отримавши відмову у реєстрації дружини та малолітньої дитини, ОСОБА_4 , розпочав «війну» проти позивачів. Безпідставно вчиняє сварки з ними, викликає працівників поліції, звинувачуючи їх в обмеженні доступу до квартири. Разом із працівниками поліції ОСОБА_4 .. та ОСОБА_5 , виламували вхідні двері квартири та вчиняючи інші протиправні дії відносно позивачів, погрожуючи фізичною розправою, висловлюючись в їх адресу нецензурною лайкою. Факти грубого порушення прав позивачів, неодноразового пошкодження вхідний дверей квартири мали місце 22.07.2017 року та в ніч з 03.10. на 04.10.2017 рокую, дані обставини хуліганських дій підтверджуються повідомлення національної поліції України в місті Києві, листи від 14.08.2017 року, 03.10.2017 року, та від 05.12.2017 року.

Позивачі вказували, що оскільки відповідачі довгий час у спірній квартрі не проживають без поважних причин, самовільно покинули квартиру, не сплачують комунальні послуги та не утримують квартиру, просили визнати відповідачів такими, що втратили право на користування нею.

18.01.2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О.

19.01.2018 року ухвалою судді позов залишено без руху на надано позивачам строк для усунення недоліків.

14.02.2018 року ухвалою судді, після усунення позивачами недоліків, відкрито провадження у вказаній справі та призначене підготовче судове засідання.

04.07.2019 року ухвалою суду закінчене підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали.

Відповідачі до суду не з"явились, відзиву до суду не надали, знали про розгляд справи, оскільки були писутні у підгоовчому судовому засіданні 06.11.2018 року ( а.с.38-42), відзив на позовну заяву не подали, не просили суд поговити процесуальний строк для надання відзову, уповноваженого представника не неправили, не надали суду доказів про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 82 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що кв. АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.05.1996 року належить позивачці ОСОБА_2 , даний договір зареєстрований в БТІ м.Києва (а.с.6)

Допитаний судом свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 показали, що вон є сусідами позивачів, відповідачів вони також знають, але останнім часом у них погіршились стосунки з батьками і вони в квартирі вже довгий час не проживають, квартиру не оплачують, їх особисті речі у квартирі відсутні.

Згідно висновку ДОП Святошинського УП ГУНП у м.Києві від 14.08.2017 року та від 30.10.2017 року, по матеріалах за зверненням ОСОБА_4 стосовно конфліктів з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 встановлено, що у вказаних зверненнях вбачаються цивільно-правові відносини, які не відносяться до компетенції співробітників поліції, а вирішуються в порядку цивільного позову до суду (а.с.10, 11).

Судом встановлено, що відповідачі не надали суду докази, а також не повідомили про підстави звільнення від доказування, що особисто їм чинилися перешкоди у користуванні двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 .

Надані суду письмові докази (а.с.10-13), не спростовують тверджень позивачів, що відповідачі самовільно покинули квартиру АДРЕСА_1 , яка їм не належить на праві власності.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не можу грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного ріие тая суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користувгння житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації

Таким чином, аналізуючи наявні докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів, оскільки відповідачі, втратив право користування цим жилим приміщенням після того як залишили квартиру. Реєстрація відповідачів у квартирі на даний час чинять позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні спірною квартирою, в зв`язку з чим права підлягають захисту в судовому порядку, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ,ст.ст. ст.ст. 4, 12, 76 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 319, 321, 391, 405, 406 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника податків НОМЕР_1 , такими, що втратив право користування житловим примішенням - квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві властності ОСОБА_2 , код платника податків НОМЕР_2 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,код платника податків НОМЕР_3 . такими, що втратив право користування житловим примішенням - квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві властності ОСОБА_2 , код платника податків НОМЕР_2

Стягнути з відповідачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , код платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , код платника податків НОМЕР_3 , солідарно, судовий збір у розмірі 704 грн.40 коп. на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , код платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення.

Суддя Т.О. Величко