Справа № 236/3089/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом(а.с.3-4).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с. 67).

Відповідач - представник виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с.72-73).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Лиман Донецької області, помер батько позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.03.2006, актовий запис № 126(а.с.8, 10-11).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації КП «БТІ» м. Слов`янська від 19.08.2019, право власності на нерухоме майно- будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в бюро не зареєстровано(а.с.53).

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ч. 1 ЦК України).

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 була дружина спадкодавця ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала зі спадкодавцем за однією адресою(а.с.52). Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 12.09.19(а.с.66).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Красний Лиман Донецької області, померла мати позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.07.2012, актовий запис № 308(а.с.9, 10-11).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_2 , у спадщину який ОСОБА_3 прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 12.09.2019(а.с.66).

На теперішній час, державним нотаріусом постановою від 08.06.2019 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця(а.с.36).

Відсутність реєстрації на спадковий будинок в реєстраційних органах перешкоджають позивачу в позасудовому порядку оформити спадщину.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивача немає можливості отримати правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавців.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126 в якому, зокрема роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували об`єкти нерухомого майна до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на об`єкт, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні об`єкти нерухомого майна, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Матеріалами справи встановлено, що відповідним договором від 23.07.1956, виданого виконкомом міської ради народних депутатів, про надання в безстрокове користування земельної ділянки, ОСОБА_2 був наданий дозвіл для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, на земельній ділянці розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого нотаріусом Краснолиманської нотконтори 30.07.1956(а.с.44-47).

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р.№ 7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами.

Відповідно до положень ЦК УРСР 1963 р., який регулював відповідні правовідносини, виникнення права власності у ОСОБА_2 на момент закінчення будівництва спірного будинку не залежало від державної реєстрації цього права, питання узаконення будівель відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад.

Враховуючи, що спірний будинок був зведений на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці, суд дійшов до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 набув право власності на спірний будинок з підстав, передбачених чинним законодавством на час завершення його будівництва.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно ОСОБА_2 був власником майна, яке складається з житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15-16,25,328 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається з:

житлового будинку А-1, загальною площею 48,6 кв.м., в тому числі житловою 32,1 кв.м., із господарсько-побутовими будівлями та спорудами: літня кухня, сарай, льох «Б», вбиральня «В», гараж «Г», сарай «Д», колонка «К», паркан «1», що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення складений 30.10.2019.

Суддя -