ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/1230/18

провадження № 22-ц/4809/1226/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Кіселика С. А.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Слідче управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державні казначейська служба України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (суддя Пасічник Д. І.) від 14 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

1)визнати незаконною та скасувати постанову начальника Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Таршина Д. А. від 23 січня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на його користь 160000 грн 00 коп сплачених у зв`язку з поданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 0000028;

2)визнати незаконною та скасувати постанову Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 31 січня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про винесення постанови про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 15000 грн 00 коп судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 0000028;

3) стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 160000 грн 00 коп сплачених у зв`язку з поданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 0000028;

4) стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 15000 грн 00 коп судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 0000028.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 обіймав посаду голови правління ВАТ «Кіровоградрибгосп». 18 березня 2008 року заступником начальника СУ УМВС України в Кіровоградській області Паіцикою О.В ОСОБА_2 порушено кримінальну справу № 30-895 відносно посадових осіб ВАТ «Кіровоградрибгосп», за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст.190, ч. 1, ч. 3 ст.358 КК України. 17 листопада 2008 року слідчим СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічевим О.О ОСОБА_2 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2, ч. 3 ст. 358 КК України, яку об`єднано з кримінальною справою № 30-895, а також затримано ОСОБА_1 в порядку ст. 115 КПК України. Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2013 року ОСОБА_1 засуджено за скоєння злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України і призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки. Однак цей вирок скасовано апеляційним судом кіровоградської області з направленням справи на новий судовий розгляд. 19 лютого 2016 року Кіровоградський районний суд повернув справу прокурору кіровоградської області для організації та проведення додаткового розслідування. 05 грудня 2016 року слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області Лисенко Л.І. закрито кримінальне провадження №0000028 від 15 березня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу злочину.

Позивач зазначив, що у зв`язку з неправомірним притягненням його до кримінальної відповідальності та вимушеного здійснення свого захисту 01 вересня 2010 року він уклав із адвокатом ОСОБА_4 та сплатив йому за договором 160000 грн 00 коп. Крім того, він витратив 15000 грн 00 коп на оплату призначеної судом за його клопотанням судової експертизи, яку виконав ФОН ОСОБА_5 .

У зв`язку з закриттям кримінального провадження він звернувся до Слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області з клопотанням щодо відшкодування шкоди, завданої йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, але 05 квітня 2018 року отримав копію постанови про відмову в задоволенні його клопотання про компенсацію понесених ним витрат з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Державної казначейської служби України про визнання незаконними рішення органу досудового розслідування та відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування і суду задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позивач понесені ним випрати на правничу допомогу ти витрати на оплату вартості судової експертизи в межах здійснюваного відносно нього кримінального провадження, а тому він має право на відшкодування у відповідності до норм ст.. 1176 ЦК України та ст. ст. 1 - 4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність , органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області подало до суду апеляційну скаргу на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі (т. 1 с. 170-174).

Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області посилається на невідповідність рішення суду вимогам ст. 263 ЦПК України. Згідно доводів апеляційної скарги, вимоги позивача про стягнення сплачених ним витрат на правничу допомогу адвоката Усатенка Ю .Ю. задоволенню не підлягають так, як звертаючись до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області з відповідною заявою, він надав договір про надання правової допомоги, який містить виправлення у зазначеній даті його укладення, що ставить під сумнів достовірність твердження позивача про те, що адвокат Усатенко Ю. Ю. надавав йому правничу допомогу у цій справі з 01 вересня 2010 року. Крім того цей адвокат був допущений до участі у справі в якості захисника Суковича В. П. лише 23 березня 2011 року. Всупереч змісту п. 4.1. договору про надання правової допомоги позивач не надав додаткову угоду, яка містить інформацію про обумовлений сторонами гонорар адвоката. Крім того, викликають сумнів у достовірності і надані позивачем квитанції про сплату коштів. Розмір гонорару адвоката у цій справі не відповідає принципу розумності та співмірності зі складністю справи і обсягом виконаної захисником роботи, при цьому останній є непідтвердженим позивачем. Щодо відшкодування витрат ОСОБА_1 на оплату вартості судово-економічної експертизи, то цю експертизу призначив суд за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Усатенка Ю. Ю. Проведення експертизи доручено недержавній установі, орган слідства не просив про її призначення. У зв`язку з цим, на думку відповідача, ці обставини виключають можливість стягнення цих коштів на користь позивача з Державного бюджету України.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Представник позивача - адвокат Усатенко Ю. Ю. надіслав відзив на апеляційну скаргу (т. 1 с. 193-197) у якому виклав заперечення проти доводів і вимог Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області. Зокрема, зазначив, що судово-економічна експертиза була призначена за клопотанням ОСОБА_1 для спростування пред`явленого йому обвинувачення. Позивач надав належні та допустимі докази понесених ним витрат на правову допомогу. Доводи відповідача про не співмірність цих витрат є безпідставними так. як адвокат Усатенко Ю. Ю. надавав позивачу правову допомогу у кримінальному провадженні впродовж семи років, виконав значний обсяг роботи.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

18 березня 2008 року постановою заступника начальника СУ УМВС України в Кіровоградській області підполковника міліції Паіцики О. В. порушено кримінальну справу № 30-895 за фактом заволодіння цінними паперами (акціями) ВАТ «Кіровоградрибгосп», відносно посадових осіб цієї юридичної особи, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України.

17 листопада 2008 року постановою слідчого СУ УМВС України в Кіровоградській області Клімічева О.О. порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за фактом заволодіння чужими акціями ВАТ «Кіровоградрибгосп», шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, а також підроблення документа (договір купівлі продажу та передавальних розпоряджень), який надає право, з метою його використання як підроблювачем та і іншою особою, вчиненні повторно за попередньою змовою групою осіб, а також використання підробленого документа за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.2, ч. 3 ст. 358 КК України. Вказану кримінальну справу об`єднано з кримінальною справою №30-895.

01 вересня 2010 року між ОСОБА_1 і адвокатом Усатенком Ю. Ю. складено договір про надання правової допомоги у кримінальній справі.

Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч. 2 ст. 366 КК України, та призначено покарання.

Вказаний вирок скасовано судом апеляційної інстанції з поверненням справи в суд першої інстанції для повторного її розгляду.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2016 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, направлено прокурору Кіровоградської області для організації та проведення додаткового розслідування.

05 грудня 2016 року слідчим СУ ГУНП в Кіровоградській області Лисенко Л.І. закрито кримінальне провадження №0000028 від 15 березня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінальних правопорушень.

20 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області з клопотанням щодо відшкодування шкоди, завданої йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в яких просив: винести постанову про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 160000 грн 00 коп сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальній справі № 39-895, судовій кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 0000028; та винести постанову про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 15000 грн. судових витрат сплачених громадянином за виконання судової експертизи у кримінальній справі № 1-165/11, кримінальному провадженні № 0000028.

Згідно постанов заступника начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області начальника слідчого управління полковника поліції Таршина Д. А. від 23 січня 2018 року, відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 від 20 січня 2018 року щодо відшкодування понесених ним витрат у кримінальному провадження, а саме: на оплату судової експертизи та наданої правової допомоги адвоката.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України».

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказані конституційні положення реалізовано в законодавчих актах України нижчого рівня: ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», Закон України «Про Національну поліцію» та цілій низці інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Таким законом є Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР).

Відповідно до змісту п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 3, 4 ст. 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Статтею 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету

За приписами ст. 12 Закону № 266/94-ВР розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

У цій справі позивач звернувся до органу, який закрив кримінальне провадження відносно нього, про відшкодування державою (за рахунок коштів Державного бюджету України) понесених ним у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності вимушених витрат на правову допомогу адвоката та судових витрат, відповідно до положень Закону № 266/94-ВР.

Передбачене пунктом 4 ст. 3 Закону № 266/94-ВР право позивача на відшкодування витрат на правову допомогу сторонами по справі не заперечується. Проте існує спір що розміру таких витрат та права позивача на компенсацію витрат на експертизу.

У нормах ст. ст. 1173, 1174, 1176 ЦК України, Закону № 266/94-ВР,ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» та ряду інших законодавчих актів, які регулюють правовідносини відшкодування громадянину завданої шкоди, законодавець відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати.

При цьому відповідальність (обов`язок поновити порушене право) покладається не на безпосереднього завдавача шкоди, а на державу.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК Українидержава є учасником цивільних відносин.

Однак держава є особливим суб`єктом правовідносин, оскільки не може здійснювати в суді свої права безпосередньо.

Як в матеріальних, так і в процесуальних правовідносинах державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції (ст. ст. 167, 170 ЦК України, ч. 4 ст. 58 ЦПК України).

Тобто носієм прав та обов`язків є держава, а їх виразником створені державою правомочні органи.

Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу Українибезпосереднє обслуговування державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України.

У зв`язку з цим у справах про відшкодування шкоди державою (за рахунок держави) відповідачем (або співвідповідачем) повинна залучатися Державна казначейська служба України.

Крім того, враховуючи, що в таких категоріях справ підлягає встановленню факт заподіяння шкоди суб`єктами владних повноважень, які, як правило, є відмінними від органів Державної казначейської служби України, то такі суб`єкти мають залучатися до участі у справі в якості співвідповідачів

Такі ж по суті роз`яснення містяться у п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4.

При цьому, особи, до яких пред`являються позивачем вимоги (відповідачі), повинні володіти цивільною процесуальною правосуб`єктністю, тобто мати передбачену нормами ЦПК України здатність виступати учасником цих правовідносин.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права, зокрема, в областях і містах у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції.

16 вересня 2015 року постановою Кабінету Міністрів України № 730 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідував як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ. Зокрема, згідно з додатком 1 до цієї постанови, як юридична особа публічного права утворене Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Натомість, слідче управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, до якого пред`явлено вимоги позивачем, статусу юридичної особи не має. Згідно з пунктами 1, 2 Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 липня 2017 року № 570, органи досудового розслідування Національної поліції України є структурними підрозділами апарату центрального органу управління поліції, її територіальних органів - головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві, територіальних (відокремлених) підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві (далі - територіальні (відокремлені) підрозділи поліції), які згідно з кримінальним процесуальним законодавством забезпечують досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Національної поліції.

Отже слідче управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області не має цивільної процесуальної правосуб`єктності та не може являється належним відповідачем у цій справі.

Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Таким чином, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

У цій справі позивач пред`явив вимоги до двох співвідповідачів, один з яких, а саме - слідче управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, є неналежним відповідачем. Водночас позивач не пред`явив вимог до особи, яка має бути співвідповідачем у цій справі до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Правом на заміну неналежного відповідача, яке передбачене ст. 51 ЦПК України, позивач не скористався.

Суд першої інстанції вказані обставини та норма права лишив поза увагою.

Залучення до справи співвідповідача чи заміну неналежного відповідача на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку нормами ЦПК України не передбачено. Отже суд апеляційної інстанції не може виправити такий недолік у справі, допущений в суді першої інстанції.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК).

Враховуючи вказані недоліки рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду робить висновок, що оскаржуване рішення суперечить змісту права на справедливий суд, не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України і підлягає скасуванню.

Пред`явлення позивачем позову до неналежного відповідача або не до всіх осіб, яким повинні відповідати за позовом, за відсутності подальшого клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів, є самостійною підставою для відмови в позові.

Враховуючи, що у даній справі позивач пред`явив позов не до всіх осіб, які мають відповідати за ним, а окремий розгляд справи щодо кожного є неможливим, тому в задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити з цих підстав.

При цьому колегія суддів вважає за недоцільне здійснювати оцінку доводів сторін щодо доведеності і обґрунтованості пред`явленого позову.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Державної казначейської служби України про визнання незаконними і скасування постанов, відшкодування завданої шкоди.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 31 жовтня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. А. Кіселик