Справа № 362/4101/19
Провадження 2/362/2208/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2019 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в особі головуючого судді Ковбель М.М., при секретарі- Сілецькій М.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Новоселицький", треті особи: ОСОБА_1 , Профспілковий комітет первинної профспілкової організації СВК "Новоселицький" в особі голови профкому Шаманської Наталії Олександрівни про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2019 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_2 з вищезазначеним позовом.

25 жовтня 2019 року третя особа ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову у вищевказаній справі, в якій просила заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державноє реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії що стосуються зміни складу членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» (ідентифікаційний код - 32904374, адреса місцезнаходження: 08675, Київська обл., Васильківський район, село Вільшанська Новоселиця, вулиця Тарнавського, будинок 9), зміни керівника (голови) Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», підписантів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», змін до Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» та будь-яких інших змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стосуються Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» та впливають на предмет спору (зміна компетенції загальних зборів членів кооперативу та виконавчого органу кооперативу, зміна порядку виходу членів із кооперативу).

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що позивач є попереднім керівником та членом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» (ідентифікаційний код - 32904374), однак згідно з протоколом загальних зборів членів Кооперативу від 25.04.2019 року намагаються внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тим самим змінити керівника.

Більш того, заявник стверджує, на загальних зборах, що відбулися 25 квітня 2019 року, не було дотримано порядку скликання загальних зборів Кооперативу, не було жодного оголошення чи повідомлення, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було можливості взяти участь у загальних зборах, чим було грубо порушено її права як члена Кооперативу, та незаконно виключено її з членів Кооперативу.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим ефективний захист прав позивача згідно з рішенням суду.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 визначено, що при розгляді справ, предметом яких є оскаржене рішення загальних зборів господарського товариства, судам необхідно враховувати, що заборона проводити такі збори порушує право на участь у них та управлінні товариством тих його учасників, котрі не оскаржили це рішення, і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Можливість прийняття судом рішення про заборону вчинення реєстраційних дій передбачена зокрема пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в якій вказано, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, або щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Європейський суд з прав людини в справі "PRONINA v. UKRAINE", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Оскільки, заявником доведено, що заявлений ОСОБА_1 вид забезпечення позову є співмірним з позовним вимогам до СВК «Новоселицький» про визнання рішення Загальних зборів від 10 квітня 2019 року, забезпечення позову на період розгляду даного спору, жодним чином не обмежує прав СВК «Новоселицький» та інших членів кооперативу, щодо реалізації правомочностей на можливість управління кооперативом, отримання доходів, а також не матиме наслідком, втручанням в управління кооперативом, блокування його діяльності, це не перешкоджатиме розпорядженню майном, яке обліковується на балансі кооперативу, а також не перешкоджатиме реалізації інших прав та обов`язків, передбачених законом та установчими документами кооперативу, враховуючи наявність спору між сторонами та вагомість доказів, наданих позивачами на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник, відповідає заявлений позовним вимогам, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій.

Керуючись статтями 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії що стосуються зміни складу членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» (ідентифікаційний код - 32904374, адреса місцезнаходження: 08675, Київська обл., Васильківський район, село Вільшанська Новоселиця, вулиця Тарнавського, будинок 9), зміни керівника (голови) Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», підписантів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», змін до Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» та будь-яких інших змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стосуються Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» та впливають на предмет спору (зміна компетенції загальних зборів членів кооперативу та виконавчого органу кооперативу, зміна порядку виходу членів із кооперативу) до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М.Ковбель