Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 483/1605/15

провадження № 61-5983св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (після зміни організаційно-правової форми - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 грудня 2015 року у складі колегії суддів: Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 10 січня 2014 року ОСОБА_3 отримав у банку кредит у розмірі 7 400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку карту зі сплатою за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості, зі строком повернення кредиту, який відповідає строку дії картки. Позичальник належно не виконував зобов'язання за кредитним договором щодо сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитом.

За викладених обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 10 січня 2014 року, яка на 16 липня 2015 року становить 22 292,33 грн, у тому числі: за тілом кредиту - 7 388,20 грн, за процентами за користування кредитом - 11 816,40 грн, пеня та комісія - 1 550,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 1 037,73 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року у складі судді Гажі О. П. позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10 січня 2014 року № б/н у сумі 22 292,33 грн, у тому числі: за тілом кредиту - 7 388,20 грн, за процентами за користування кредитом - 11 816,40 грн, пеня та комісія - 1 550,00 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 1 037,73 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору у сумі 243,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що кредитний договір укладався з ОСОБА_3, невизнання ним позову з тих підстав, що кредитними коштами шахрайським шляхом заволоділи інші особи, за фактом чого правоохоронні органи проводять кримінальне розслідування, не є підставою для відмови у задоволенні вимог банку, оскільки відповідач у такому разі має право заявити регресні вимоги до осіб, які заволоділи коштами, вина яких повинна бути доведена судовим рішенням.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 грудня 2015 року рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 11 827,13 грн, у тому числі: тіло кредиту - 7 388,20 грн, проценти за користування кредитом - 3 399,55 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 539,38 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору у сумі 118,27 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що на користь банку підлягають стягненню проценти, нараховані на тіло кредиту за процентною ставкою 30 % річних. Крім того, суд дійшов висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення пені та штрафу стосуються одного й того ж правопорушення, тому не підлягають одночасному застосуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, надісланій 10 травня 2016 року засобами поштового зв'язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 грудня 2015 року скасувати, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року - залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

01 лютого 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в складі п'яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що за умовами кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитним договором, крім того, суд апеляційної інстанції не врахував зміни процентної ставки з 01 вересня 2014 року та з 01 квітня 2015 року; пеня та штраф стосується різних порушень умов договору, тому їх одночасне застосування не суперечить закону.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

17 листопада 2016 року ОСОБА_3 надав до суду заперечення, у яких просить касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 грудня 2015 року - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 10 січня 2014 року ОСОБА_3 підписав заяву, яка разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на веб-сайті банку, складають договір про надання банківських послуг, за умовами якого отримав кредит у розмірі 7 400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту за платіжну картку зі сплатою 30 % річних на залишок заборгованості, строк повернення кредиту відповідає строку дії картки (далі - кредитний договір).

ОСОБА_3 користувався платіжною карткою та отримав кредитні кошти.

Згідно з наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_3, станом на 16 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 22 292,33 грн, в тому числі: 7 388,20 грн - тіло кредиту, 11 816,40 грн - проценти за користування кредитом, крім того, банк нарахував пеню та комісію у розмірі 1 550,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 1 037,73 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату процентів на суму залишку заборгованості за кредитом - 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів у році (базова процентна ставка), 30-денним пільговим періодом за ставкою 0,01 % річних та погашенням заборгованості за кредитним лімітом щомісячними платежами в розмірі 7 % від загальної суми заборгованості.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором зі сплати процентів за користування кредитом не виконував, у зв'язку з чим банк нарахував відповідачу до сплати та заявив до стягнення у цій справі проценти за користування кредитом у розмірі 11 816,40 грн.

За наявності наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд апеляційної інстанції стягнув на користь банку проценти, які безпідставно обрахував за тілом кредиту, що не відповідає умовам кредитного договору, якими передбачено нарахування процентів на залишок заборгованості.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

У пункті 2.1.1.12.6.1 умов та правил надання банківських послуг визначено, що у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100,00 грн, включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка за договором / 30 (за кожен день прострочення кредиту) + 50,00 грн (одноразово).

У пункті2.1.1.12.6.2 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, в розмірі, вказаному в пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і тарифах, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених процентів.

У пункті2.1.1.12.8.1 умов та правил надання банківських послуг вказано, що у випадку відсутності коштів на картковому рахунку позичальника, що призвело до невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язань зі сплати комісії за обслуговування, позичальник сплачує штраф у розмірі 100 % від суми неналежно сплаченої комісії.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення пені, суд апеляційної інстанції помилково вважав, що стягнення з відповідача пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) у цій справі стосується одного й того ж порушення позичальником умов договору, оскільки, зважаючи на викладене вище, пеня та штраф нараховується за різні порушення умов кредитного договору.

Водночас суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та дійшов обґрунтованого висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, заборгованість за тілом кредиту та за процентами, а також неустойка підлягає стягненню на користь банку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 грудня 2015 року та залишає в силі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у сумі 1 461,60 грн.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 грудня 2015 року скасувати.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у сумі 1 461,60 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик