Справа № 441/1835/18 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/2102/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями, посилаючись на те самовільно зайняв частину належних йому нежитлових приміщень, відмежувавши їх металічною сіткою та на свій розсуд користується ними, чим порушує його права, як власника майна.

Просив зобов`язати відповідача усунути та не чинити йому перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями в будинку на АДРЕСА_1 , і зокрема сходовою кліткою під літ. І площею 6,2 кв.м, приміщеннями у підвалі під літ. ІІ площею 8,4 кв.м та під літ. ІІІ площею 14.5 кв.м; забрати з вищеозначених приміщень належні йому речі, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_2 ):

- усунути та не чинити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_2 ) перешкоди у користуванні нежитловими приміщеннями в будинку на АДРЕСА_1 , і зокрема сходовою кліткою під літ. І площею 6,2 кв.м, приміщеннями у підвалі під літ. ІІ площею 8,4 кв.м та під літ. ІІІ площею 14.5 кв.м;

- забрати з вищеозначених приміщень належні йому речі.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_2 ) 1409 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно встановлених обставинах справи. Не заперечує проти розподілу між сторонами житлового будинку з виділенням приміщень, за винятком виділення реального ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приміщень всього підвалу: сходову клітку 1 площею 6,2 кв.м., підвальні приміщення під літ 11 та 111 площею 8,4 та 14.5 кв.м. Звертає увагу, що до помилкового висновку суд прийшов на підставі незаконного висновку №01/16 е судової будівельно-технічної експертизи від 15 грудня 2016 року, проведеної експертом ПП Юридично-експертна компанія «Юрекс» - Сеник Н.В.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позов у зв`язку з безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.12.2017р., що залишеним без змін постановою Верховного Суду від 23.07.2018р., ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виділено у власність в натурі: Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , з приміщеннями першого поверху частиною коридору 2-1 розміром 1,40х2,45 м площею 3.3 кв.м, коридором 2-2 площею 6,6 кв.м, коміркою 2-3 площею 3.0 кв.м, мансардного поверху - коридором 2-11 площею 8,3 кв.м, житловими кімнатами 2-12 та 2-13 площею відповідно 17,3 кв.м та 12,5 кв.м, кухнею 2-14 площею 8,6 кв.м, вбиральнею 2-15 площею 1,4 кв.м, сходовою кліткою 1 площею 6,2 кв.м, підвальними приміщеннями під літ. ІІ та ІІІ площею 8,4 кв.м та 14,5 кв.м., а ОСОБА_2 : Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , з приміщеннями першого поверху частиною коридору 2-1 розміром 1, 40х2,45 м площею 3, 4 кв.м, кухнею 2-4, площею 13, 8 м, коридором 2-5, площею 8,4 кв.м, коридором 2-6, площею 1,3 кв.м, вбиральнею 2-7, площею 1, 3 кв.м, ванною 2-8, площею 6, 0 кв.м, житловою кімнатою 2-9, площею 23, 4 кв.м, житловою кімнатою 2-10, площею 17, 8 кв.м (а.с. 7-18).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116723653 від 12.03.2018р., зареєстрованого на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 13.12.2017р. у справі №441/142/15, №22-ц/783/146/17 та витягу №127429201 від 13.06.2018р., зареєстрованого на підставі договору дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого 13.06.2018р. приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Мухою М.Т., за реєстровим №417, ОСОБА_1 значиться власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 з приналежними до неї нежитловими приміщеннями (а.с. 21, 22).

Із копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 , виготовленого 19.02.2018р. ФОП ОСОБА_4 убачається, що квартира розташована на 1 му та мансардному поверхах 1-но поверхового будинку з мансардою та підвалом, складається з 4-х кімнат житловою площею 71, 0 кв.м, у тому числі АДРЕСА_3 кімната 23, 4 кв.м, АДРЕСА_4 кімната 17, 8 кв.м, 3-я кімната 17, 3 кв.м, АДРЕСА_5 кімната 12, 5 кв.м, 5-а кімната кв.м, кухні площею 13, 8; 8, 6 кв.м, вбиральні (сполученої) площею 1, 3; 1, 4 кв.м, ванної кімнати площею 6, 0 кв.м, коридору площею 3,3; 3,4; 6,6; 8, 4; 1, 3; 8, 3 кв.м, передпокою площею кв.м, вбудованої шафи площею кв.м., веранди площею кв.м., комори площею 3, 0 кв.м., підвалу площею 6,2; 8,4; 14,5 кв.м. Квартира обладнана балконом та лоджією, загальна площа складає 165, 5 кв.м (а.с. 23-27).

Спірні нежитлові приміщеннями в будинку на АДРЕСА_1 , і зокрема сходова клітка площею 6,2 кв.м та 2 приміщення у підвалі площею 8,4 кв.м та площею 14.5 кв.м відповідно, належні ОСОБА_1 , у вищеозначеному технічному паспорті позначені під літ. І, під літ. ІІ та під літ. ІІІ відповідно (а.с. 24).

Таким чином, ОСОБА_2 користується нежитловими приміщеннями в будинку на АДРЕСА_1 , і зокрема сходовою кліткою під літ. І площею 6,2 кв.м, приміщеннями у підвалі під літ. ІІ площею 8,4 кв.м та під літ. ІІІ площею 14.5 кв.м, належними на праві власності позивачу, безпідставно.

28.09.2018р., приватним нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Богаченко О.І. на прохання позивача, складено та направлено відповідачу заяву-вимогу ОСОБА_1 про звільнення підвальних приміщень під літ. ІІ та ІІІ від належних йому речей, у десятиденний строк з дня отримання цієї заяви (а.с.19).

Із копії повідомлення «Укрпошта» убачається, що відповідач заяву приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Богаченко О.І. від 28.09.2018р., отримав особисто 03.10.2018р., між тим, вимог зазначених у ній - не виконав (а.с. 20).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обгрнтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 , як власник нежитлових приміщень, внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 його прав, позбавлений можливості володіти, користуватись та розпоряджатись такими приміщеннями на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.12.2017р., яким спірні нежитлові приміщення виділені у власність ОСОБА_1 , однак вказане рішення вже було предметом перегляду в суді касаційної інстанції та залишене без змін постановою Верховного Суду від 23.07.2018р., відтак питання поділу спірних нежитлових приміщень не є предметом перегляду у суді апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.