Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 639/9618/13-ц

провадження № 61-19206св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2017 року у складі колегії суддів:Бурлаки І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю

«ОТП Факторинг Україна» (далі -ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 24 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»

(далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний

договір відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі

29 000,00 дол. США зі сплатою 12,75 % річних + FIDR з розрахунку 360 днів

у році з кінцевим терміном повернення до 24 липня 2015 року.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, до якого увійшов кредитний договір, укладений з відповідачем, згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступило,

а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за цим кредитним договором.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором від 24 липня

2008 року належними чином не виконував, у зв'язку з чим станом

на 30 жовтня 2013 року виникла заборгованість за указаним кредитним договором у розмірі 1 002 945,10 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 25 198,15 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 30 жовтня 2013 року - 201 408,81 грн, заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками -

1 786,35 дол. США, що еквівалентно - 14 278,30 грн, пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту - 787 257,99 грн.

Ураховуючи зазначене, ТОВ ОТП Факторинг Україна» просило суд стягнути

з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором від 24 липня2008 року у розмірі 1 002 945,10 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року у складі судді Гаврилюк С. М. позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 24 липня 2008 року

за тілом кредиту у розмірі 25 198,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 201 408,81 грн; заборгованість за нарахованими відсотками

у розмірі 1 786,35 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає

14 278,30 грн та нарахованої пені у розмірі 787 257,99 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 умов кредитного договору від 24 липня 2008 року належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 1 002 945,10 грн, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

При цьому, зазначав, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду

в межах позовної давності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 вересня 2016 року

у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року відмовлено.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2017 року апеляційну скаргуОСОБА_2 задоволено.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня

2013 року скасовано, в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що останній платіж

ОСОБА_2 здійснив 28 травня 2010 року, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до нього 06 листопада 2013 року, тобто

з пропуском позовної давності, про застосування якої ОСОБА_2 заявлено в суді першої інстанції під час розгляду його заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня

2013 року, тому відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,

є підставою для відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 07 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 639/9618/13-ц із Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом було помилково застосовано позовну давність до спірних правовідносин. Зазначало, що заява про застосування позовної давності може бути подана під час розгляду справи в суді першої інстанції, проте ні відповідачем ОСОБА_2,

ні його представником вказана заява під час розгляду справи судом першої інстанції не подавалась, а тому вважало, що апеляційним судом за власною ініціативою було застосовано позовну давність, як підставу для відмови

у позові.

Зазначало, що з урахуванням останнього платежу 28 травня 2010 року, передача ОСОБА_2 06 березня 2012 року автомобіля ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості, є перериванням позовної давності, тому при поданні 04 листопада 2013 року позову про стягнення заборгованості позовну давність не пропущено.

Згідно з умовами кредитного договору від 24 липня 2008 року, сторони встановили, як строк дії договору - до моменту виконання сторонами

в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких

у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 24 липня 2015 року. Вважало обґрунтованими вимоги, щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором за період з 04 листопада 2010 року

до 24 липня 2015 року з урахуванням позовної давності, оскільки останній платіж позичальником внесено 28 травня 2010 року, кінцевий терміну погашення кредиту 24 липня 2015 року, позов пред'явлено 04 листопада 2013 року, тому апеляційним судом безпідставно відмовлено у позові за пропуском позовної давності.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого

є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір відповідно умов до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі

29 000,00 дол. США зі сплатою 12,75 % річних + FIDR з розрахунку 360 днів

у році з кінцевим терміном повернення до 24 липня 2015 року.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, до якого увійшов кредитний договір, укладений з відповідачем, згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступило, а

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за цим кредитним договором.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором від 24 липня

2007 року належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом

на 30 жовтня 2013 року утворилася заборгованість, що становить: суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25 198,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ України еквівалентно - 201 408,81 грн, заборгованість за нарахованими відсоткам - 1 786,35 дол. США, що еквівалентно - 14 278,30 грн та нарахованої пені у розмірі 787 257,99 грн (а.с. 8).

Останній платіж ОСОБА_2 здійснив 28 травня 2010 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанцій не відповідає.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права

й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада

2014 року № 6-167цс14.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено

у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року

у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Вказаний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження

№ 14-154цс18).

Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вищевказаних вимог закону та статей 212-214, 303, 315 ЦПК України 2004 року, зазначені норми матеріального права та обставини не врахував, не перевірив належним чином доводів сторін щодо пропуску позовної давності, її переривання, обґрунтованість та розмір зазначеного боргу з урахуванням строку вказаного кредитного договору, який визначено у договорі до 24 липня 2015 року, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Факторинг Україна» за пропуском позовної давності.

Крім того, апеляційним судом не було надано належну оцінку доводами представника банку про те, що після рішення районного суду було ухвалено рішення Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року, яким апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, яким було заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня

2015 року скасовано і в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави: Mitsubishi Pajero Sport 3.0, реєстраційний номер № НОМЕР_1, 2008 року випуску, й не наведено мотивів відхилення цих доводів, не з'ясовано чи погашався борг.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення норм процесуального права. Тому ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин, рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та постановлено з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю

«ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк