30 жовтня 2019 року Волноваський районний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,
при секретарі - Бридні О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивачі звернулися до суду з даним позовом, вказуючи, що їм на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25.01.2019 року на праві приватної спільної частки належить квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 належить 1/3 частка, ОСОБА_2 - 2/3 частки. В належній їм квартирі зареєстрований син - ОСОБА_3 . У 2015 році він виїхав до Російської Федерації, де проживає по теперішній час. Реєстрація відповідача в квартирі позбавляє їх можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальні послуги. Тому просили визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належній їм квартирі.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не повідомив, тому суд визнає причину неявки відповідачів неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачам на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25.01.2019 року на праві приватної спільної частки належить квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 належить 1/3 частка, ОСОБА_2 - 2/3 частки.
В належній їм квартирі був зареєстрований син - ОСОБА_3
З 2015 року по теперішній час відповідач в належній позивачам квартирі не проживає без поважних причин. Вибув на постійне місце проживання до Російської Федерації.
Реєстрація відповідача у належноій позивачам квартирі та його фактичне не проживання позбавляє позивачів можливості отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст.72 ЖК України особа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачам, не проживає з 2015 року, його відсутність не пов`язана із поважними причинами тому наявні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення.
На підставі ст.ст. 71, 72, 107, 150 ЖК України, 317, 319, 391, 386 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 137,141, 252, 253, 263,264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення через Волноваський районний суд.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 221/7757/19 в архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Суддя Мохов Є.І.