Справа № 343/1926/19
Провадження № 22-ц/4808/1360/19
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення сесії сільської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду від 18 вересня 2019 року, постановлену у складі судді Лицура І.М. у м.Долині,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення сесії сільської ради.

Позовна заява мотивована тим, що він як учасник бойових дій має право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. 21 лютого 2019 року він звернувся із заявою в Оболонську сільську раду з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в урочищі «Липовець» с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, орієнтовною площею біля 2 га, долучивши графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування вказаної ділянки. Однак, сільська рада його заяву не розглянула на сесії, а листом від 21.02.2019 року повідомила, що на цю земельну ділянку вже надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою ще в 2014 році. На сесії Оболонської сільської ради від 30.05.2019 року вказану земельну ділянку надано ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що таке рішення Оболонської сільської ради щодо вказаної земельної ділянки є протиправним, просив визнати незаконною (протиправною) бездіяльність сільської ради, що полягає у відмові в розгляді його заяви від 20.02.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в урочищі «Липовець» с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, орієнтовною площею біля 2 га, та зобов`язати відповідача розглянути вищевказану заяву і прийняти рішення щодо надання йому дозволу на розробку вказаного проекту землеустрою, а також визнати незаконною (неповноважною) 25 сесію Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, яка відбулась 30.05.2019 року, щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки та передачі у власність, площею 2 га, кадастровий номер :01:002:0202, що знаходиться в урочищі «Липовець» с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, визнати незаконним та скасувати прийняте нею рішення № 861-25/2019 «Про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передачу у власність» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 2 га в урочищі «Липовець» с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:002:0202.

Ухвалою Долинського районного суду від 18 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення сесії сільської ради.

Роз`яснено позивачу право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, вказуючи на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права й постановив незаконну ухвалу. На думку апелянта, суд не врахував того, що з приводу визнання протиправними дій Оболонської сільської ради та зобов`язання вчинити дії щодо розгляду на сесії ради питання про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки він звертався до з адміністративним позовом до Івано-Франківського адміністративного суду. Проте ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року в справі №300/754/19 суд відмовив у відкритті провадження та роз`яснено , що даний спір належить до юрисдикції загального місцевого суду, повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства. Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції фактично позбавив права на судовий захист. Крім того, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа. Вказує, що у даній справі виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією прав та охоронюваних законом інтересів, які мають майновий характер.

25 жовтня 2019 року Оболонська сільська рада подала відзив, в якому вказує, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки до компентенції адміністративних судів належить спори фізичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, предметом яких є перевірка законності рішеньВ судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем оскаржується бездіяльність Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області сільської ради, що полягає у відмові в розгляді його заяви від 20.02.2019 року та прийняте рішення №861-25/2019 про «Про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передачу у власність» в частині, щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки, площею 2.0000 га, кадастровий номер :01:002:0202, що знаходиться в урочищі « АДРЕСА_1 » у с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , є результатом дій (бездіяльності) Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, як суб`єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, тому даний спір є публічно-правовим та не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Висновок суду не повністю відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення сесії сільської Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, яка відбулась 30.05.2019 року, щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки та передачі у власність, площею 2 га, кадастровий номер :01:002:0202, що знаходиться в урочищі «Липовець» с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, визнати незаконним та скасувати прийняте нею рішення № 861-25/2019 «Про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передачу у власність» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 2 га в урочищі «Липовець» с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:002:0202.

Отже, позивач оспорює рішення сесії сільської ради щодо права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо встановленого кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовим є, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема, між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 та ін.).

Спірні правовідносини виникли внаслідок відмови відповідача у наданні дозволу позивачу (розгляді питання на сесії) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка оформлена листом Оболонської сільської ради від 21.02.2019 за №42, та просив визнати незаконним та скасувати прийняте нею рішення № 861-25/2019 «Про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передачу у власність» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 2 га в урочищі «Липовець» с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:002:0202, посилаючись на те, що саме на цю земельну ділянку претендує позивач як учасник бойових дій.

Тобто, на підставі оскаржуваної бездіяльності Оболонської сільської ради виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, які мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією його майнових інтересів нра спірну земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що Оболнська сільська рада порушила право ОСОБА_1 на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, судом першої інстанції не враховано, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки позивач у справі обґрунтовує порушення своїх прав наявністю в нього дійсного речового права, а саме права на безоплатну передачу йому земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, що передбачено пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, а отже, наголошує на наявності у нього відповідних цивільних прав та інтересів, то такі права й інтереси залежно від суб`єктного складу спору можуть бути предметом захисту в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п.п.1,3,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам зазначеного закону, тому підлягає скасуванню з направлення справи суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374,379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду від 18 вересня 2019 року скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає чинності з моменту підписання і касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складений 29 жовтня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський