Справа № 236/1409/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю:

секретаря Олійник С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Воскобойникова Д.Є.,

представника відповідача Анацького С .В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання рішення протиправним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2019 позивач звернувся з позовом до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача за № 7/62-3202 від 21.03.2019 «Про припинення договору оренди землі № 08 від 01.09.2015 року з гр. ОСОБА_1 шляхом його розірвання, договір зареєстрований реєстраційною службою Краснолиманського МУЮ за № 11711305 від 16.10.2015 року», обґрунтувавши позовні вимоги наступним.

Рішенням Лиманської міської ради Донецької області № 7/62-3202 від 21.03.2019 припинений договір оренди землі № 07 від 01.09.2015 з гр. ОСОБА_1 шляхом його розірвання. 04.04.2019 року інформацію про його припинення внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Прийняття такого рішення було обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 під час користування земельною ділянкою допустив порушення земельного законодавства.

Позивач вважає вказане рішення протиправним з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Аналогічну норму містить ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», яка передбачає, що договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду. Таким чином, спірний договір міг бути розірваний виключно за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін.

Крім того, для припинення права користування земельною ділянкою передбачений певний порядок, який закріплений ст. 144 ЗК України та не був дотриманий відповідачем. А саме: позивач не отримував від державних інспекторів клопотання про припинення права користування земельною ділянкою; відповідач не мав доказів того, що ОСОБА_1 повторно вчинив порушення земельного законодавства, тобто після 26 жовтня 2019 року. Тобто, у відповідача не було правових підстав для розірвання договору оренди землі, а отже оскаржуване рішення є протиправним, таким, що порушує права позивача.

Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача за № 7/62-3202 від 21.03.2019 «Про припинення договору оренди землі № 08 від 01.09.2015, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 23.04.2019 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання, встановлений відповідачу строк для надання відзиву на позов, третій особі - строк для подання пояснень щодо позову (а.с.42-43).

11.05.2019 до суду надійшов відзив відповідача Лиманської міської ради на позовну заяву в якому відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у позові відмовити. На обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що при прийняття оскаржуваного рішення Лиманська міська рада діяла в межах своїх повноважень, керуючись ст. 144 Конституціїї України, 12, 144 ЗК України, ст. 627, 628, 629, 638, 651 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про місцеве самоврядування», договором про оренду землі.

Так, п. 38 договору оренди землі № 08 від 01.09.2015 передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку в разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Тобто, укладаючи договір сторони погодили умови щодо можливості його одностороннього розірвання.

Факт нецільового використання земельної ділянки підтверджено Актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 23.10.2018, актом обстеження земельної ділянки від 23.10.2018, приписом від 23.10.2018 року, протоколом про адміністративне правопорушення від 23.10.2018, постановою про накладення адміністративного стягнення від 26.10.2018. Саме вищевказані обставини і стали приводом для прийняття рішення Лиманською міською радою №7/62-3202 від 21.03.2019 (а.с. 52-56).

Ухвалою суду від 15.05.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с.64-65).

18.06.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач посилалася на ті обставини, що в порушення вимог ст. 144 ЗК України йому не було державним інспектором повторно видано вказівки про припинення чи усунення наслідків правопорушення, а тільки після цього державний інспектор мав право звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

Крім того відповідач отримав від Лиманської міської ради лист від 16.01.2019 про те, що рада буде звертатися до суду з приводу розірвання договору оренди землі. Лист від 21.02.2019 про намір розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку позивач не отримував (а.с.68-69).

25.07.2019 до суду надійшли пояснення від представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Кононенко І., у яких представник вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з огляду на таке. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області було проведено перевірку земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної форми власності площею 1500 га, яка надана в оренду ОСОБА_1 на підставі Договору оренду землі. В ході перевірки на місцевості було встановлено, що вказана земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, а для розташування складування твердих побутових відходів, розміщення ангару для переробки та пакування відходів. За результатами перевірки 23.10.2018 року було складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, Акт обстеження земельної ділянки, протокол про адміністративне правопорушення. 26.10.2018 року було видано постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення. Умови договору оренди землі передбачали одностороннє його розірвання у випадку не цільового використання земельної ділянки (а.с.80-82).

23.09.2019 надійшли пояснення від представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Кононенко І., у яких з посиланням на сталу практику ЄСПЛ щодо захисту права власності, вона вважає, що розірвання договору з ОСОБА_1 було передчасним, оскільки відповідно до ст. 144 ЗК України громадянам дається час та вказівки на усунення порушень (а.с.108-110).

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, надав суду пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. В тому числі пояснив, що дійсно допустив порушення цільового призначення земельної ділянки, яка надавалася в оренду для ведення селянського господарства. На орендованій земельній ділянці розміщений ангар для переробки та пакування твердих побутових відходів, паркан та будиночок. Дозвіл від орендодавця на їх побудову він не отримував. Визначений інспектором штраф добровільно сплатив.

Крім того підтвердив, що до теперішнього часу не усунув виявлених порушень, зазначених у припису від 23.10.2018.

Представник позивача адвокат Воскобойніков О.В. підтримав позицію позивача, просив позов задовольнити. Наполягав на тому, що відповідачем порушені вимоги ст. 144 ЗК України та п. 38 Договору оренди.

Представник відповідача Анацький С.В. проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у позові відмовити з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи Кононенко І. у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила у позові відмовити з підстав викладених у поясненнях на позов (а.с.80-82).

Суд, вислухавши учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засідання встановлено, що 01.09.2015 між Краснолиманською міською радою та ОСОБА_1 укладений договір оренди землі (далі Договір), зареєстрований РС Краснолиманського МУЮ за №11711305 від 16.10.2015, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Краснолиманської міської ради від 18.12.2014 № 6/35-3195 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Краснолиманської міської ради, кадастровий номер :06:000:1066 загальною площею 0,1500 га, тому числі пасовища - 0,1500 га, для ведення особистого селянського господарства строком на 14 років (а.с.11-15).

Відповідно до п. 14, 15 Договору земельна ділянка передається в оренду для ведення особистого селянського господарства, без зміни цільового призначення (п.16).

Пунктом 27 Договору передбачено право орендодавця контролювати використання земельної ділянки за цільовим призначенням, вилучення земельної ділянки за умов порушення земельного законодавства (за умови попереднього повідомлення).

Згідно з пунктом 38 Договору оренди земельної ділянки розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається у разі: несплати орендної плати протягом більш ніж трьох місяців; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; інше порушення орендарем умов, передбачених п. 30 цього договору. Сторони погоджуються з тим, що дострокове розірвання цього Договору має здійснюватися за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони другу сторону не пізніше ніж за 1 місяць (а.с.14).

Відповідно до Постанови ВР України від 04.02.2016 № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» м. Красний Лиман перейменовано на м. Лиман. За вказаних обставин Краснолиманську міську раду перейменовано у Лиманську міську раду.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 23.10.2018 було проведено перевірку земельної ділянки кадастровий номер :06:000:1066 сільськогосподарського призначення комунальної форми власності площею 1500 га, яка надана в оренду ОСОБА_1 на підставі Договору оренди землі № 08 від 01.09.2015.

В ході перевірки на місцевості було встановлено, що вказана земельна ділянка використовується орендатором не за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, а для розміщення сміття твердих побутових відходів та ангару для їх переробки та пакування.

За результатами перевірки 23.10.2018 було складено Акт обстеження земельної ділянки № 400-ДК/427/АО/10/01/-18, Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №400-ДК/478/АП/09/01/-18, протокол про адміністративне правопорушення, в якому визначений розмір шкоди, заподіяної Державі внаслідок порушення цільового використання земельної ділянки (а.с.83-85, 86-88, 96-101). ОСОБА_1 був присутній при перевірці, про що свідчать його підписи в зазначених документах.

Постановою старшого державного інспектора - в.о. начальника відділу за використанням і охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та м. м. Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Донецькій області Супрунова С.О. від 26.10.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53 КпАП України та накладено штраф у розмірі 170 грн. за порушення ст. 93, 96 ЗК України, а саме використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (а.с.90-93). Копію постанови ОСОБА_1 отримав 26.10.2018 року, про що свідчить його підпис.

Як пояснив позивач в судовому засіданні штраф він сплатив.

Також 23.10.2018 року державним інспектором виданий припис ОСОБА_1 в строк до 23 листопада 2018 року усунути виявлені порушення земельного законодавства, про виконання повідомити до 23 листопада 2018 року до відділу за використанням і охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та м. м. Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Донецькій області (а.с.94-95). Вказаний припис ОСОБА_1 отримав особисто 23.10.2018 року (а.с.95).

Після спливу строку, наданого для усунення порушень ГУ Держгеокадастру в Донецькій області 26.11.2018 року за №18-5-0.47-1129/90-18 повідомило голову Лиманської міської ради Донецької області про виявлені порушення земельного законодавства при використанні вищезазначеної земельної ділянки «для подальших дій щодо припинення порушення вимог земельного законодавства» (а.с.35-36).

Листом від 16.01.2019 року №7050-02-4 Лиманська міська рада повідомила ОСОБА_1 про надходження інформації з Державної екологічної інспекції про виявлені порушення земельного законодавства та про необхідність надання інформації щодо виконання припису від 23.10.2018 року. Також було попереджено ОСОБА_1 , що у випадку не усунення виявлених порушень, питання про розірвання договору оренди землі буде винесено на розгляд чергової сесії Лиманської міської ради, для подальшого вирішення питання вилучення земельної ділянки в судовому порядку (а.с.32). Позивач судовому засіданні підтвердив отримання вказаного листа.

Листом від 21.01.2019 року за №07/612 Лиманська міська рада Донецької області з посиланням на п. 38 Договору повідомила ОСОБА_1 про намір розірвати Договір в односторонньому порядку, і що це питання буде розглядатися на засіданні чергової сесії (а.с.57). Позивач отримання вказаного листа заперечує.

Рішенням Лиманської міської ради від 21.03.2019 року за №7/62-3202 «Про припинення договору оренди землі №08 від 01.09.2015 року з гр. ОСОБА_1 шляхом його розірвання, договір зареєстрований реєстраційною службою Краснолиманського МУЮ за №11711305 від 16.10.2015 року» припинений договір оренди землі шляхом його розірвання (а.с.8); 04.04.2019 року інформацію про його припинення внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9-10).

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, ОСОБА_1 посилався на незаконність такого рішення Лиманської міської ради Донецької області та відсутність підстав для розірвання договору оренди.

Як зазначав відповідач підставою для прийняття Лиманською міською радою спірного рішення стало порушення ОСОБА_1 умов договору оренди, а саме - використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина третя статті 140, частина перша статті 144 Контитуціїї України).

Спеціальним законом, який визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР.

Згідно статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Як встановлено судом, між сторонами 01 вересня 2015 року укладений договір оренди землі), зареєстрований РС Краснолиманського МУЮ за №11711305 від 16 жовтня 2015 року, а отже земельна ділянка, що передавалася за Договором (як індивідуалізований об`єкт, що має ознаки у вигляді кадастрового номеру, площі, меж) є об`єктом права власності територіальної громади, а правомочності щодо володіння та користування орендованою земельною ділянкою, як і правомочність розпорядження, є складовими права власності територіальної громади щодо земельної ділянки. Таким чином, вирішення питань щодо припинення земельних орендних правовідносин віднесено до компетенції Лиманської міської ради Донецької області.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України , ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-XIV (далі ЗУ № 161-XIV).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ № 161-XIVдоговір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 2 ст. 4 ЗУ № 161-XIV передбачено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЗУ № 161-XIV укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно зі статтями 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 651 ЦК України передбачені підстави для зміни або розірвання договору:

1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, основним способом розірвання (зміни) договору є його розірвання або зміна за згодою сторін. Якщо згода сторін про це не досягнута, розірвати (змінити) договір можна на вимогу зацікавленої сторони лише у судовому порядку і лише при наявності певних підстав.

Розірвання (зміна) договору в одностороньому порядку, що здійснюється без звернення до суду, допускається виключно, якщо це прямо передбачено відповідним законом або договором.

Згідно ч. 3, 4 ст. 31 ЗУ № 161-XIV договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно з ч.1 ст. 32 вказаного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Отже і спеціальний Закон містить положення що зміна та розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку допускаються виключно, якщо це прямо передбачено відповідним законом або договором.

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ч.1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до правового висновку ВС, викладеного в постанові від 16.05.2018 у справі №420/504/16-ц, аналіз статей 525, 651 ЦК України та статті 31 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що законодавець допускає можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору.

Аналогічний висновок міститься і в постанові ВС від 16.01.2019 справа № 420/550/16-ц.

Як встановлено судом пунктом 38 Договору сторони погодили, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається у разі : несплати орендної плати протягом більш ніж трьох місяців; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; інше порушення орендарем умов, передбачених п. 30 цього договору. Сторони погодили, що дострокове розірвання договору має здійснюватися за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони другу сторону не пізніше ніж за 1 місяць (п. 38, а.с.14).

Отже сторони вільно та на власний розсуд визначили таку підставу розірвання спірного договору саме в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, як використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Після отримання з Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Акту обстеження земельної ділянки №400-ДК/427/АО/10/01/-18, Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №400-ДК/478/АП/09/01/-18, протоколу про адміністративне правопорушення, постанови, припису, відповідач листом від 16.01.2019 №7050-02-4 повідомив позивача про їх надходження та про необхідність надання інформації щодо виконання припису від 23.10.2018. У цьому ж листі позивача було попереджено що у випадку не усунення виявлених порушень, питання про розірвання договору оренди землі буде винесено на розгляд чергової сесії Лиманської міської ради (а.с.32). Також про намір розірвати Договір в одностороньому порядку відповідач повідомив позивача листом від 21.02.2019 року за №07/612 (а.с. 57). Тобто, суд вважає, що відповідач відповідно до умов Договору (п. 38) належним чином повідомив позивача про свої наміри.

Суд зауважує, що обрання правового способу врегулювання спору є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, а право на односторонню відмову від договору є позасудовою процедурою, яка не потребує погодження іншою стороною договору.

Таким чином, наведене вище правове регулювання не містить заборони для сторін договору оренди земельної ділянки передбачити випадки розірвання договору в односторонньому порядку шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, що оформляється прийняттям рішення у встановленому порядку.

А отже суд вважає, що застосований Лиманською міською радою позасудовий спосіб розірвання Договору узгоджується з п. 38 Договору та положеннями чинного цивільного законодавства, зокрема відповідає передбаченому статтями 6, 627 ЦК України принципу свободи договору.

ЗУ № 161-XIV передбачені права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, відповідно до ст. 24 орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати, а орендар відповідно до ст. 25 зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Згідно ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За приписами ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Як встановлено судом, при укладанні Договору оренди сторони погодили, що земельна ділянка кадастровий номер :06:000:1066 загальною площею 0,1500 га, в тому числі пасовища - 0,1500 га, передається орендарю для ведення особистого селянського господарства, без зміни цільового призначення (а.с.11-15). При цьому, сторонами погоджено право орендодавця контролювати використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 23.10.2018 було встановлено, що вказана земельна ділянка використовується ОСОБА_1 не за цільовим призначенням, тобто не для ведення особистого селянського господарства, а для розміщення сміття твердих побутових відходів та ангару для їх переробки та пакування. Виявлені порушення відображені в відповідних Актах, що досліджені судом. За допущені порушення земельного законодавства ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини в судовому засіданні позивачем не спростовані.

Крім того, ОСОБА_1 державним інспектором виданий припис в строк до 23.11.2018 усунути виявлені порушення земельного законодавства, про що повідомити інспекцію. Щодо виконання припису позивача листом від 16.01.2019 повідомив і відповідач (а.с.32).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Таким чином, судом встановлено, що позивач, будучи обізнаним, як з умовами договору оренди в частині існування у нього обов`язку не змінювати цільове використання земельної ділянки (п.16) та права використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням (п.29), так і з настанням наслідків у разі його невиконання у вигляді можливості орендодавця в односторонньому порядку відмовитися від договору (п.38), взятих на себе зобов`язань не виконав.

Доводи представника позивача про порушення відповідачем вимог ст. 144 ЗК України та посилання представника третьої особи на передчасне розірвання договору, судом не приймаються з огляду на наступне.

Згідно ч. 1, 2 статті 144 ЗК України у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертаються до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

Доказів щодо усунення виявлених порушень та повідомлення про це відповідного органу позивачем суду не надано. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що на орендованій земельній ділянці й досі розміщений ангар для переробки та пакування твердих побутових відходів, паркан та будиночок. Дозвіл від орендодавця на їх побудову він не отримував.

Представником третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області суду також не надано доказів усунення ОСОБА_1 виявлених порушень земельного законодавства.

Таким чином з моменту виявлення порушень земельного законодавства (23.10.2018 ) до моменту прийняття Лиманською міською радою спірного рішення (21.03.2019 ) сплинув строк майже 5 місяців! Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які докази, а судом не встановлено обставини оскарження позивачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства від 26.10.2018, хоча з моменту проведення перевірки (23.10.2018 ) до моменту ухвалення постанови (26.10.2018) не сплинув передбачений законом 30-ти денний строк. Крім того, суд враховує, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області звернулося до Лиманської міської ради Донецької області про виявлені порушення земельного законодавства при використанні вищезазначеної земельної ділянки «для подальших дій щодо припинення порушення вимог земельного законодавства» 26.11.2018 за №18-5-0.47-1129/90-18 (а.с.35-36).

Отже, ніщо не звільняло позивача від обов`язку виконувати умови договору оренди землі в частині цільового використання земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільні справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач щодо порушення відповідачем процедури прийняття спірного рішення не звертався, а отже суд розглядає справу лише в межах заявлених позивачем вимог.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми законодавства та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про не обґрунтованість доводів позивача щодо незаконності та необхідності скасування оскарженого рішення Лиманської міської ради за №7/62-3202 від 21.03.2019 «Про припинення договору оренди землі № 08 від 01.09.2015 року з гр. ОСОБА_1 шляхом його розірвання, договір зареєстрований реєстраційною службою Краснолиманського МУЮ за № 11711305 від 16.10.2015 року».

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, витрати, пов`язані зі сплатою ОСОБА_1 судового збору в розмірі 768,40 грн. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 76-84, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання рішення Лиманської міської ради за №7/62-3202 від 21.03.2019 «Про припинення договору оренди землі № 08 від 01.09.2015року з гр. ОСОБА_1 шляхом його розірвання, договір зареєстрований реєстраційною службою Краснолиманського МУЮ за №11711305 від 16.10.2015 року» протиправним та його скасування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Донецький апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 29.10.2019.

Суддя -