Провадження № 2/522/7271/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

29 жовтня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря - Полегеньком В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд визнати спільним майном подружжя автомобіль марки «DAEWOO» модель «SENS», рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір чорний, тип ТЗ - легковий седан, об`єм двигуна 1299 куб.см, визнати права власності за позивачем ОСОБА_1 на автомобіль марки «DAEWOO» модель «SENS», рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_1 стягнувши з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 вартість Ѕ частки автомобіля у розмірі 31 775,0 гривен.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 грудня 2004 року між сторонами Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 316.

12 листопада 2014 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час шлюбу у 2006 році сторонами був придбаний автомобіль марки «DAEWOO» модель «SENS», рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір чорний, тип ТЗ - легковий седан, об`єм двигуна 1299 куб.см. автомобіль був оформлений та зареєстрований на ім`я відповідача, але фактично під час шлюбу та після його розірвання автомобіль знаходиться на утримання та у користуванні позивача. Також позивач зазначила, що даний автомобіль був придбаний у кредит, який був повністю погашений у 2013 році, що підтверджується випискою з банку про погашення кредиту.

На даний час середня вартість на ринку аналогічного авто становить 2500,0 доларів США, що еквівалентно 63550,0 гривен по курсу НБУ станом на 08.08.2019 року.

Оскільки автомобіль є неподільним майном в натурі, а частка подружжя є рівними, позивач згодна виплатити відповідачу Ѕ вартості автомобіля.

В судове засідання позивач з`явилася, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача ОСОБА_4 з`явилася, позовні вимоги не визнав, вважає, що позивач пропустила строк на звернення до суду із позовом про поділ майна подружжя.

Перевіривши матеріали даної справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає , що позов до задоволення не підлягає , виходячи з таких мотивів.

Судом встановлено, що 25 грудня 2004 року сторонами зареєстровано шлюб, про що Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 316.

12 листопада 2014 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що за час шлюбу у 2006 році сторонами був придбаний автомобіль марки «DAEWOO» модель «SENS», рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір чорний, тип ТЗ - легковий седан, об`єм двигуна 1299 куб.см. автомобіль був оформлений та зареєстрований на ім`я відповідача, сторони підтвердили, що після розірвання шлюбу автомобіль знаходиться у користуванні позивача. Даний автомобіль був придбаний у кредит, який був повністю погашений у 2013 році, що підтверджується випискою з банку про погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч .9 ст. 7 СК сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами СК на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст. 77, 78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком ( ст.81 ЦПК України) (вказані висновки викладені у постанові Верховного суду від 06.02.2018, справа № 235/9895/15-ц.)

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.71 СК).

Відповідно до положень Сімейного кодексу України поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Умови поділу майна подружжя в добровільному порядку можуть бути передбачені в спеціальному договорі про поділ майна або визначатися у шлюбному договорі подружжя.

Належних доказів на підтвердження домовленості сторін щодо порядку поділу майна суду не було надано.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, з огляду на обставини справи та докази надані сторонами, суд не вбачає підстав для відступлення від загальної презумпції поділу майна подружжя на засадах рівності часток подружжя в майні, що є об`єктом спільної сумісної власності, а тому частки сторін у спірному майні мають бути визначені рівними: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частині автомобіля марки «DAEWOO» модель «SENS», рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір чорний, тип ТЗ - легковий седан, об`єм двигуна 1299 куб.см.

Представником відповідача було подано заяву про застосування строку позовної давності.

Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає на наступне.

У справі Bellet v.France Суд зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки (ч.2 ст.72 СК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Формулювання загального правила, щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Частиною 1 ст.253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відмова у позові за пропуском строку позовної давності можлива тоді, коли порушене право підлягає захисту, але пропущено строк позовної давності і підстави для його поновлення відсутні.

Враховуючи пропуск позивачем строку позовної давності, не надання нею доказів об`єктивної неможливості знати про її порушене право, суд приходить до висновку про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 04.11.2019 року.

Суддя А.В.Науменко

29.10.19