Номер провадження: 22-ц/813/4462/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» та ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2019 року у складі судді Сегеди О.М.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про стягнення з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» матеріальної шкоди, заподіяної його життю і здоров`ю, в розмірі 66398,12 грн. та матеріальної шкоди, заподіяної його майну, в розмірі 69877,00 грн.; стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.; стягнення з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» витрат на послуги адвоката в розмірі 22000,00 грн. та судових витрат в розмірі 2370,00 грн.; витрати по сплаті судового збору позивач просив покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.06.2017 приблизно о 8 годині 20 хвилин на перехресті вул. Шота Руставелі і вул. Авіаційної у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла під керуванням позивача та автомобіля «Skoda Fabia» під керуванням ОСОБА_2 Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2017, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24.04.2018 ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та їй призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2017 набрав законної сили 24.04.2018. Даним вироком ОСОБА_2 визнана винною у порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме п.2.3. «б», п.10.1, п.16.11 Правил дорожнього руху України, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження у вигляді: відкритого багатоосколкового перелому великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки на протязі верхньої, середньої та нижньої третини, відкритого перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки та садна правої гомілки, закритих переломів 2-5 плеснових кісток правої стопи, з якими був госпіталізований до КУ «Міська клінічна лікарня №1», та які у сукупності відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2143 від 12 вересня 2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. При винесенні вироку від 19 грудня 2017 року, Малиновським районним судом м. Одеси цивільний позов не розглядався, оскільки не був заявлений. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК 1849942 від 07.12.2016 автомобіль «Skoda Fabia» належав на праві власності Першій Лізинговій компанії ТОВ та був застрахований ПрАТ «АСК «Інго Україна» строком з 07.12.2016 по 06.12.2017. Позивач зазначав, що він своєчасно звернувся із відповідним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду №1530087 від 30.08.2017 до ПрАТ «АСК «Інго Україна», але остання не здійснила виплату йому страхового відшкодування та відповіді щодо причини не виплати страхової суми не надала, незважаючи на неодноразові його звернення як в усній, так і в письмовій формі. Стверджував, що в результаті ДТП та спричинення йому відповідачем тяжких тілесних ушкоджень, йому була спричинена матеріальна шкода у вигляді витрат на здійснення операцій, подальше лікування, перебування у медичних закладах. З моменту ДТП до теперішнього часу, відповідач виплатив в рахунок відшкодування шкоди тільки 16950,00 грн., що підтверджується його розпискою, більше ніякої допомоги відповідач йому не надавав. Крім того, в результаті ДТП мотоциклу були спричиненні механічні пошкодження і загальна сума матеріальної шкоди, яка була заподіяна в результаті ДТП, склала 69877,00 грн. Моральна шкода виразилася в пережитому сильному емоційному струсі, в перенесеному болі, стражданнях, побутових і моральних неподобствах. В результаті спричинення тілесних пошкоджень було порушено нормальний спосіб життя позивача та режиму, він змушений був докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь позивача суму матеріальної шкоди, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 66398,12 грн, суму матеріальної шкоди, заподіяну майну в розмірі 14405,76 грн, суму витрат на транспортування майна, належного позивачу, з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця стоянки транспортного засобу у розмірі 1200,00 грн, суму витрат на оплату штраф площадки за мотоцикл в розмірі 2280,00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн, судовий збір у розмірі 1264,24 грн; стягнено з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн, судовий збір в розмірі 704,80 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій просить його скасувати в частині відмови у стягненні моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. та матеріальної шкоди, заподіяної майну, в розмірі 65747,00 грн. та ухвалити нове, яким стягнути з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» матеріальну шкоду, заподіяну майну, в розмірі 65747,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не отримував від ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, у вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2017 не вказано, що ОСОБА_2 передавала потерпілому грошові кошти саме в рахунок відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода, яку завдано позивачу, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнав позивач, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що було спричинено ОСОБА_2 , зокрема, в пережитому емоційному стресі, болі та стражданнях, в побутових складнощах. Також, в матеріалах справи наявні та не взяті до уваги судом: звіт №01-020 від 24.01.2018, згідно якого вартість відновлювального ремонту мотоциклу складає 38666,79 грн, рахунок на оплату №0038 від 03.10.2017, в якому вартість відновлювального ремонту мотоциклу складає 65747 грн, акт дефекації №1/031017 від 03.10.2017, в якому визначені перелік та характер пошкоджень мотоциклу.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» подало апеляційну скаргу,в якій просить його скасувати в частині стягнення з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» суми матеріальної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, в розмірі 66398,12 грн, суми витрат на оплату штрафплощадки в розмірі 2280,00 грн і ухвалити нове, яким стягнути з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» суму матеріальної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, в розмірі 22 903,02 грн, а в частині стягнення витрат на оплату штрафплощадки в розмірі 2 280,00 грн у позові відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно зі звітом про експертну оцінку відшкодування шкоди, складеним лікарем-експертом Цокал В.М., виходячи з документів, наданих позивачем, пов`язаних з його лікуванням та реабілітацією, відповідні витрати складають 22 903,02 грн, які і визнані ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна». Тобто апелянт не визнає пункти у чеках на придбання медикаментів для лікування хронічної супутньої патології, що була на момент отримання травми, у розмірі 11 244,63 грн, на засоби гігієни, харчі та інше у сумі 1 973,58 грн, чеки, що потребують уточнення, на суму 11 220,42 грн, чеки, що мають опосередковане відношення до травми, їх призначення не обґрунтоване ні діагнозами, ні прямим зазначенням пред`явленої медичної документації на суму 10869,95 грн. Сам по собі факт сплати позивачем суми у розмірі 2280,00 грн оплати послуг за штрафмайданчик, в розумінні ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є сплатою за стоянку, на яку необхідно було з поважних причин помістити транспортний засіб, належний позивачу. Відшкодування таких витрат вказаним Законом не передбачено.

06.06.2019 ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», в якому просив залишити її без задоволення.

07.06.2019 ОСОБА_2 надала суду відзив, в якому просила залишити без задоволення скаргу ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 , а рішення в частині стягнення з останньої - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як установлено місцевим судом, вбачається з матеріалів справи вина ОСОБА_2 в скоєнні 20.06.2017 ДТП встановлена вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2017.

В результаті ДТП позивач з вини відповідачки отримав тяжкі тілесні ушкодження і поніс витрати на придбання ліків, проведення операцій, лікування, медичне обстеження, отримання консультацій лікарів, перебування в медичних закладах, витрати на своє транспортування таксі, через неможливість пересування власним транспортом за період лікування.

З 20.06.2017 по 24.07.2017 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділені травматології КУ «МКЛ №1» з діагнозом: відкритий перелом кісток правої гомілки, перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки, багатоуламковий подвійний перелом діафізівгомілкових кісток гомілки вв /3-с /3-н /3. з грубим зміщенням уламків. Закритий осколковий перелом діафіза V плеснової кістки правої гомілки з невеликим зміщенням уламків. Забита рана в області правого колінного суглоба. Травматичний шок IIступеня. Цукровий діабет II тип, середньої тяжкості, субкомпенсация. ІХС.А теросклероз. Гіпертонічна хвороба IIступеня. ХСН I.ФН II ступеня. Травма в результаті ДТП.

20.06.2017 йому була проведена операція ПХО та 13.07.2017 відбулося повторне оперативне втручання.

З листа КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 20.04.2018 вбачається, що ОСОБА_1 встановлений апарат ОСОБА_3 на правій гомілці. З моменту виписки з лікарні хворий пересувається на костилях, рекомендоване планове лікування.

Також, позивач з 03.05.2018 по 22.05.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділені травматології КУ «МКЛ №11» з діагнозом: незрощений перелом обох кісток правої гомілки в н/з, що підтверджується витягом із медичної карти стаціонарного хворого.

Зі змісту звіту про експертну оцінку відшкодування у зв`язку із лікуванням потерпілого ОСОБА_1 вбачається, що сума грошових коштів, які були затрачені на придбання медикаментів складає 22903,02 грн.; сума грошових коштів, які були затрачені на придбання медикаментів, які за думкою лікаря-експерта ОСОБА_4 не мають відношення до травми (в т.ч. лікування хронічної супутньої патології, що була у пацієнта на момент отримання травми складає 11244,63 грн.; сума грошових коштів, які були затрачені на придбання засобів гігієни, воду, та інше складає 1973,58 грн.; сума грошових коштів, які були затрачені на придбання медикаментів, які за думкою лікаря-експерта ОСОБА_4 мають опосередковане відношення до наслідків травми складає 10869,95 грн.; сума грошових коштів, які були затрачені на придбання медикаментів без чеків, квитанцій, написаних від руки, які за думкою лікаря-експерта ОСОБА_4 . потребують уточнення складає 11220,42 грн. Таким чином, загальна вартість за звітом визначена в сумі 66 398,12 грн.

На підставі наданих позивачем доказів, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог в цій частині.

Відхиляючи звіт як доказ, суд вказав, що інших доказів не надано, однак не мотивував, з яких підстав слід вважати, що звіт не можна вважати доказом. Оскільки неможливість використання звіту не обгрунтована, то в силу змагальності процесу сторона позивача повинна була спростувати доводи страхової компанії, проте цим не скористалася. Відтак, суд першої інстанції помилково переклав тягар доказування на відповідача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, детально перевіривши звіт про експертну оцінку відшкодування шкоди, у зв`язку з лікуванням потерпілого ОСОБА_1 , виходить з того, що зазначена в ньому сума в розмірі 11 244,63 грн. відноситься до коштів, які були витрачені позивачем на придбання ліків для лікування хронічної супутньої патології, яка вже була у нього на момент отримання травми, а тому вказані пункти в чеках на медикаменти не мають відношення до травм позивача, отриманих в наслідок ДТП, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

За таких обставин вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної його життю і здоров`ю, підлягає частковому задоволенню та стягненню підлягає сума в розмірі 55 153,49 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивач поніс витрати на евакуацію мотоцикла з місця ДТП в розмірі 1200,00 грн., які визнані ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» та підлягають стягненню.

Позивачем також були понесені витрати на оплату штраф майданчику де знаходився після ДТП мотоцикл та витрати на оплату транспортування мотоциклу зі штрафного майданчику №1 з вул. Вільямса,89-А у м. Одесі на Тираспольське шосе, 22-Г до місця його ремонту.

Відповідно квитанції від 06.09.2017 вбачається, що позивачем сплачено окремим платежем послуги за знаходження мотоциклу на штраф майданчику за 79 днів в сумі 2 280 грн. (т.1, а.с.78)

Згідно з актом №26 від 06.09.2017 за транспортування мотоциклу позивачем було сплачено 650 грн. (т.1, а с.80).

У зв`язку із викладеним, витрати позивача на оплату штраф площадки в розмірі 2280,00 грн., де знаходився після ДТП мотоцикл, та витрати на оплату транспортування мотоциклу зі штрафного майданчику №1 з вул. Вільямса,89-А у м. Одесі на Тираспольське шосе, 22-Г до місця його ремонту в розмірі 650,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача.

Встановлено, що в результаті ДТП мотоциклу, який належить на праві власності ОСОБА_1 , спричиненні механічні пошкодження, в результаті чого позивач поніс витрати на його ремонт та відновлення.

На підтвердження матеріальної шкоди, яка була заподіяна майну позивача в результаті ДТП, останній надав суду рахунок на оплату №0038 від 03.10.2017 на суму 65 747,00 грн. та акт №1/031017 від 03.10.2017.

Доказів, які б підтверджували вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику мотоциклу позивача в результаті ДТП матеріали справи не містять.

Згідно з висновком спеціаліста-оцінщика по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику мотоцикла від 24.01.2018, яка була проведена за заявою ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу в результаті пошкодження мотоцикла складає 14 405,76 грн.

Отже, висновок суду про стягнення з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» вартості матеріальної шкоди, яка була заподіяна майну позивача в результаті ДТП в сумі 14 405,76 грн. є обґрунтованим.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне часткове задоволення судом першої інстанції вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн., то вони підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна має проводитися особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди частково в розмірі 20000 грн. суд першої інстанції виходив з того, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2017 встановлено, що ОСОБА_2 , станом на день постановлення вироку відшкодувала позивачу 40000,00 грн.

З урахуванням характеру скоєного кримінального правопорушення, глибини душевних страждань потерпілих, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, і з відповідачки слід стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 60000,00 грн.

Так як ОСОБА_2 у рахунок відшкодування шкоди раніше виплатила позивачу 40000,00 грн., з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути різницю грошових коштів в розмірі 20000,00 грн.

Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, тобто ОСОБА_2

При визначенні розміру шкоди, суд свій висновок обгрунтував та врахував всі обставини, які підлягають з`ясуванню при визначенні шкоди.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком щодо часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, вважає його законним та обґрунтованим і не знаходить підстав для зміни рішення у цій частині.

На підставі вищенаведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та часткове задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна».

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2019 року в частині вимог про відшкодування майнової шкоди заподіяної життю та здоров`ю, судових витрат змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди заподіяної життю та здоров`ю в розмірі 55 153,49 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 04.11.2019.

Головуючий:

Судді: