КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Діденку А.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про усунення перешкод у здійсненні права власності на житлове приміщення шляхом

позбавлення права користування житловим приміщенням

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житлове приміщення шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачці ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 03.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васютенко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1110 (а.с.7).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання за адресою квартири АДРЕСА_1 , виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.04.2018 р. за №100-5269, у квартирі зареєстровано також і місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловій площі за цією ж адресою зареєстровано з 29.05.2008 року по теперішній час (а.с.9).

Згідно ст.316 ІІК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. у справі № 521/17805/16-ц вказав, що відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Обгрунтовуючи позов, позивачка зазначала, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі, яка належить їй на праві власності, але з моменту реєстрації він фактично не проживав у цій квартирі без поважних причин, стверджувала, що перешкод у користуванні квартирою йому не створювалися.

Зазначені позивачкою обставини підтверджуються матеріалами справи, письмовими доказами, зокрема, листом голови правління ЖБК «Молодіжний-16», з якого вбачається, ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за зазначеною адресою не проживав, тільки провідував покійну матір яка проживала за цією ж адресою. Крім того, зазначено, що за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_3 фактично проживають позивачка ОСОБА_2 , її син з дружиною та дочкою (а.с.35).

Крім того, факт непроживання відповідача на спірній житловій площі без поважних причин підтверджено свідком ОСОБА_4 та визнано самим відповідачем у судовому засіданні суду першої інстанції, тому суд обґрунтовано не взяв до уваги заперечення і доводи відповідача проти позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач не заперечував того, що не проживає за адресою спірної квартири, зазначав, що проживає разом із своєю сім`єю у квартирі дружини, а спірна квартира - раніше належала його батькам, в подальшому була подарована матір`ю позивачці. Тому, він претендує на частину цієї квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 20.12.2017 р. було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , 3-особи : ГУ Юстиції у м.Києві, приватний нотаріус КМНО Васютенко А.М. про визнання правочинів недійсними.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, відповідач не проживає у спірній квартирі за місцем реєстрації без поважних причин, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливості проживання відповідача у належному на праві власності позивачці житловому приміщенні судом не встановлено, реєстрація його місця проживання у квартирі позивачки створює перешкоди для використання нею як власником зазначеного приміщення на власний розсуд, чим порушуються її ж законні права та інтереси; крім того приймаючи до уваги, що відповідач у судовому засіданні визнав той факт, що він не проживав за зазначеною вище адресою з моменту реєстрації,- суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2019 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 30.10.2019 р.

Головуючий :

Судді :