16.04.2019
Справа № 642/1591/19
Провадження №6/642/67/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Ленінський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді Шрамко Л.Л.,

за участю секретаря - Тугая К.В.,

розглянувши подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про привід боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з поданням про примусовий привід боржника: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 від 31.10.2006, виданий Ленінським РВ м.Харкова, адреса: АДРЕСА_1 до державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області за адресою: м.Харків, вул.Москалівська, буд.58.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження №37402920 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м.Харкова по справі №642/1591/13-ц від 05.03.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини щомісячно, починаючи з 25.02.2013 до повноліття дитини. 05.04.2013 року державним виконавцем згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої надіслана сторонам провадження.

Боржник декілька разів викликався державним виконавцем, однак вся вихідна кореспонденція повернулась на адресу відділу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Рішення боржником в самостійному порядку не виконується. Заборгованість станом на 01.04.2019 становить 83735,02 грн.

Згідно з відповідями податкової служби та пенсійного фонду встановлено, що боржник на обліку в ПФУ не перебуває, офіційно не працевлаштований, відкриті розрахункові рахунки в банках та інших установах відсутні.

Згідно довідки БД «АМТ» за боржником не зареєстровані транспортні засоби.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

30.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

11.09.2018 державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця реєстрації та можливого проживання боржника, однак, двері державному виконавцю ніхто не відчинив, тому провести виконавчі дії з опису майна боржника ОСОБА_2 вадима Сергійовича не виявилось можливим, про що складено відповідні акти.

В судове засідання державний виконавець не зявився, що не перешкоджає розгляду подання.

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно з п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п.27 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоровю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з'явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення.

Як встановлено судом, 05.04.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

30.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Матеріали справи містять виклики боржника до державного виконавця від 05.03.2018, 31.05.2018.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України обставини, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про примусовий привід боржника, як на підставу його вимог, підлягають доведенню державним виконавцем.

Державним виконавцем на надано суду будь-яких доказів на підтвердження фактів надіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання її боржником, виходу 11.09.2018 державного виконавця за адресою місця реєстрації та можливого проживання боржника та складення про це актів, повернення вихідної кореспонденції з відміткою «за закінченням терміну зберігання», надіслання викликів виконавця від 05.03.2018, 31.05.2018 та отримання їх боржником.

Державний виконавець посилається на те, що боржник в самостійному порядку рішення не виконує, однак, будь-яких даних, які б свідчили про те, що боржнику взагалі відомо про відкриття виконавчого провадження, про отримання викликів державного виконавця від 05.03.2018 та від 31.05.2018 суду не надано.

Відповідно до п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Достовірних обєктивних даних про неявку боржника ОСОБА_2 без поважних причин за викликом виконавця та прийняття всіх заходів для виконання судового рішення без застосування приводу суду не надано.

Таким чином, достатні дані для задоволення подання державного виконавця про привід боржника відсутні.

За таких обставин подання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 від 31.10.2006, виданий Ленінським РВ м.Харкова, адреса: АДРЕСА_1 до державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області за адресою: м.Харків, вул.Москалівська, буд.58 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Суддя Л.Л.Шрамко