САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/845/19
Провадження №2/726/253/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Абрамчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позові посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, їй належить житловий будинок з належними до нього побутовими будівлями та спорудами, що розташовується по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що за даною адресою залишився зареєстрованим відповідач, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 1999 року не проживав даною адресою.

Вказує на те, що згідно довідки про склад сім`ї надана ПП «Садгора - Сервіс», а також нотаріально посвідчена заява сусідів, що підтверджують відсутність відповідача та його власних речей в житловому будинку за зазначеною адресою з 1999 року.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 був її чоловіком і зареєструвався в житловому будинку АДРЕСА_1 , оскільки на момент його реєстрації право власності на майно належало її батьку.

Вказує на те, що в 1999 році, відповідач поїхав на заробітки до іншої країни, до будинку в якому він зареєстрований відповідач більше жодного разу не повертався. В 2002 році шлюб між ними розірвано

Зазначає, що відповідач не проживає в її будинку, не приймає участі в його утриманні та оплаті послуг по утриманні прибудинкової території та вивозу сміття. Вона змушена постійно нести додаткові витрати по утриманню свого майна, шляхом внесення суми коштів до бюджету у виді плати по утриманню прибудинкової території, оскільки відповідач вважається особою, що фактично продовжує проживати та користуватись житлом. А також це порушує її права, як власника у праві розпоряджатися моїм приватним майном на власний розсуд.

Просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку №- АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала заяву через канцелярію про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2016 року, зареєстровано в реєстрі №142, спадкова справа №32/2015 ОСОБА_1 , належить житловий будинок з належними до нього побутовими будівлями та спорудами, що розташовується по АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 53236254 від 15.02.2016 року ОСОБА_1 , належить житловий будинок з належними до нього побутовими будівлями та спорудами, що розташовується по АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно довідки виданої ПП «Садгора-Сервіс» №515 від 18.03.2019 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченої заяви серія ННТ № 128663 підтверджують відсутність відповідача ОСОБА_2 та його власних речей в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 з 1999 року.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 31.10.2002 року, актовий запис № 993 сторони по справі розірвали шлюб.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради за зверненням заінтересованої особи на підставі відповідного рішення суду, що набрало законної сил про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд.

Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст..ст. 263-265, 281-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768.40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л. В. Байцар