Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1508/16-ц
Провадження № 2/376/3/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі - Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

Публічне акціонерне товариство «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» звернулося до суду з зазначеним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що 15.10.2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 було підписано заяву-приєднання до умов продукту «Кредитна картка» - кредитний договір № IСKGMCUVI.245845.002 та анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами яких ОСОБА_1 отримав кредитний ліміт у розмірі 18000,00 грн. та сплатою процентів в розмірі 48% річних за користування кредитом.

Однак, відповідачем не виконано умов кредитного договору у зв`язку з чим наявна заборгованість з боку відповідача, яка станом на 08.08.2016 року становить 72 668,94 грн., з яких: поточна заборгованість по кредиту - 8004,15 грн.;

прострочена заборгованість по кредиту - 9989,45 грн.;

поточна заборгованість за процентами - 459,40 грн.;

прострочена заборгованість за процентами - 21513,55 грн.;

сума штрафу/пені - 32702,39 грн.

З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача 72 668,94 грн. заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує (а. с. 39).

Відповідач в судове засідання не з`явився, проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзиві (а.с. 97-102). Справу просить розглянути в його відсутності (а.с. 106).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що 15.10.2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 було підписано заяву-приєднання до умов продукту «Кредитна картка» - кредитний договір № IСKGMCUVI.245845.002 та анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами яких ОСОБА_1 отримав кредитний ліміт у розмірі 18000,00 грн. та сплатою процентів в розмірі 48% річних за користування кредитом (а.с. 6,7)

При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобо`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Однак, відповідачем не виконано умов кредитного договору у зв`язку з чим наявна заборгованість з боку відповідача, яка станом на 08.08.2016 року становить 72 668,94 грн., з яких: поточна заборгованість по кредиту - 8004,15 грн., прострочена заборгованість по кредиту - 9989,45 грн, поточна заборгованість за процентами - 459,40 грн., прострочена заборгованість за процентами - 21513,55 грн., сума штрафу/пені - 32702,39 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 18 -24).

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Судом встановлено, що в анкеті-заяві від 15.08.2014 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. При цьому, у вказаній анкеті-заяві відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами і правилами надання банківських послуг.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не доведено укладення з ОСОБА_1 15.08.2014 року договору про надання банківських послуг, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

Суд вважає, що в анкеті-заяві від 15.08.2014 року ОСОБА_1 лише виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт та погодив, що ця заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погоджується з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на офіційному сайті ПАТ «ВБР» www/vbr-bank.com.ua.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем на надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Враховуючи, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», на які посилався позивач, не містять підпису позичальника, такі умови/правила/тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Не містить домовленості сторін щодо вказаних нарахувань й представлена до суду анкета-заява позичальника від 15.08.2014 року.

Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов`язань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 від 05.05.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Зважаючи на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог саме з підстав відсутності невиконаного зобов`язання боржника перед банком.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 05.09.2016 року, тому відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 207,208,526,536,626,628,1048,1054,1055 ЦК України, ст. ст. 2,4,12,13,76,77,81 ,258,259,263-265,268, 351,352,354 ЦПК України, суд

Вирішив:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» (адреса: вул. Чорновола В`ячеслава, 25, м. Київ, 01135, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко