ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Херсон

Номер справи: 766/6227/17

Номер провадження: 22-ц/819/1238/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну за апеляційною скаргою Проценко Людмили Сергіївни , яка діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 24 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року позивачка звернулась до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 серпня 2008 року вона була прийнята на посаду інженера відділу контролю Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс». В червні 2009 року переведена на посаду виконуючого обов`язки начальника служби економічної безпеки, контролю і юридичного забезпечення, а з липня 2009 року переведена на посаду інженера служби відділу економічної безпеки контролю і юридичного забезпечення, який пізніше реорганізовано у відділ служби безпеки. В жовтні 2009 року звільнена з посади за п.1ст.36 КЗпП України за згодою сторін.

07 лютого 2011 року її знову прийнято на роботу до ТОВ «Херсонавтотранс» провідним інженером планово-економічного відділу, з жовтня 2012 року її переведено на посаду провідного інженера у відділ охорони праці та безпеки руху, а з червня 2013 року - на посаду заступника начальника планово-економічного відділу. Після реорганізації цього відділу з 03.01.2014 року переведена на посаду головного фахівця з економічних питань та стандартизації.

ОСОБА_2 зазначила, що 13 січня 2017 року відповідно до наказу № 4 від 13.01.2017 року про скорочення штату працівників ТОВ «Херсонавтотранс» вона була попереджена про скорочення її посади головного фахівця з економічних питань та стандартизації, а також про звільнення через два місяці та про відсутність вакантних посад, які можуть бути запропоновані для її працевлаштування. Проте, із вказаним наказом роботодавець її не ознайомив під розписку та попередньої згоди первинної профспілкової організації ТОВ «Херсонавтотранс» не було, а згода профспілки надана лише 25.01.2017 року, що підтверджується витягом із протоколу засідання профспілкового комітету №1.

Позивачка вказала, що 13 березня 2017 року на засіданні первинної профспілкової організації ТОВ «Херсонавтотранс» розглядалося повторне звернення адміністрації ТОВ «Херсонавтотранс» про надання згоди на її звільнення та згідно протоколу № 17 надано згоду на звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників. Наказом № 41-к від 13.03.2017 року її звільнено із займаної посади на підставі п.1 ч.1ст.40 КЗпП України.

Вважає даний наказ незаконним, оскільки наказ про скорочення штату працівників видано без попередньої згоди первинної профспілкової організації щодо скорочення штату працівників, така згода була надана профспілковим комітетом лише 25.01.2017 року.

Окрім того, ОСОБА_2 наголосила, що ТОВ «Херсонавтотранс» не дотрималось вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та не подало не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень, тобто до 13.12.2016 року профспілковому комітету інформацію про наступні звільнення, кількість і категорію працівників, які підлягають звільненню, що призвело до порушення її прав.

Станом на 13.12.2016 року існувала вакансія провідного інженера служби безпеки. Посилання ТОВ «Херсонавтотранс» на те, що до наказу про скорочення з 01.01.2017 року на цю вакантну посаду була переведена ОСОБА_3 не відповідає дійсності, оскільки остання до 17.01.2017 року працювала на посаді провідного інженера відділу охорони праці та безпеки руху, що підтверджується службовими записками начальника відділу охорони праці та безпеки руху ОСОБА_4 від 25.01.2017року та від 26.01.2017 року про те, що ОСОБА_3 на робочому місці відсутня, після нового 2017 року на роботу не виходила; пояснювальною запискою від 17.01.2017 року записану в зв`язку із травмою зі слів старшого касира Цюрупинської автостанції ОСОБА_5 , ОСОБА_3 оформила пояснення, як інженер відділу охорони праці та безпеки руху.

Окрім того, в порушення вимог ч.ч. 2,3 ст. 49-2, ч.1ст. 42 КЗпП України відповідачем не враховано переважне право позивачки на залишення на роботі, оскільки ОСОБА_3 будівельник за фахом, має стаж роботи в ТОВ «Херсонавтотранс» 3 роки, а ОСОБА_2 є фахівцем автотранспортником зі стажем роботи 8 років, а тому на посаду провідного інженера служби безпеки мали перевести її.

На підставі викладеного, позивачка просила:

1) визнати незаконним та скасувати наказ № 41-к від 13.03.2017року про звільнення ОСОБА_6 з 13.03.2017року з посади головного фахівця з економічних питань та стандартизації ТОВ «Херсонавтотранс», у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України;

2) поновити ОСОБА_6 на посаді головного фахівця з економічних питань та стандартизації з економічних питань та стандартизації ТОВ «Херсонавтотранс»;

3) стягнути з ТОВ «Херсонавтотранс» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2017 року по день ухвалення рішення суду.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано наказ генерального директора ТОВ «Херсонавтотранс» за №41-к від 13.03.2017року про звільнення ОСОБА_2 з 13.03.2017 року у зв`язку зі скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу посаду, згідно п.1ч.1 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_2 на посаду головного фахівця з економічних питань та стандартизації планово-економічного відділу ТОВ «Херсонавтотранс» з 13.03.2017 року. Стягнуто з ТОВ «Херсонавтотранс» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.03.2017 року по 24.05.2019 року в сумі 126 926,50 грн., який визначений без вирахування податку та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ТОВ «Херсонавтотранс» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 5100,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Херсонавтотранс» в дохід держави судовий збір у розмірі 2037,66 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Проценко Людмила Сергіївна , яка діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В ході апеляційного розгляду адвокат Проценко Л.С., яка діє в інтересах ТОВ «Херсонавтотранс» апеляційну скаргу підтримала, просить її задовольнити та взяти до уваги, що процедура звільнення ОСОБА_2 підприємством дотримана повністю. Виконання вимог ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не передбачає певної форми, а тому надані суду першої інстанції протоколи обговорення, нарад із участю членів профспілкового комітету щодо змін в організації виробництва в зв`язку із зменшення обсягів обороту та перевозок відповідають вимогам закону. Стосовно непереведення ОСОБА_2 на посаду провідного інженера служби безпеки пояснила, що позивачці мали бути запропоновані лише вакантні посади, а на момент скорочення та видачі наказу про скорочення від 13.01.2017 року ця посада не була вільною, оскільки на неї переведена ОСОБА_7 з 01.01.2017 року, про що також суду першої інстанції надано наказ і йому не дана оцінка. Окрім того, звертає увагу суду на те, що підставами позову заявлено лише незаконність наказу про звільнення в зв`язку з порушенням вимог ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та непереведенням ОСОБА_2 на посаду провідного інженера служби безпеки. Про те, що їй не пропонувались вільні посади начальника Чаплинського куща та касирів підставою позову не заявлялось. Окрім того, позивачка була обізнана про наявність вакантних посад, оскільки їй було вручене поштове відправлення із листом-пропозицією від 08.02.2017 року. Також просить взяти до уваги, що при визначенні періоду стягнення середнього заробітку необхідно врахувати неодноразові відкладення розгляду справи за заявами сторони позивача, а тому вважає безпідставним стягнення середнього заробітку за період понад один рік.

ОСОБА_2 та адвокат Сачаєва І.В., яка діє в її інтересах апеляційну скаргу не визнали, просять залишити її без задоволення та взяти до уваги, що відповідачем порушено процедуру звільнення з посади, позивачка як в суді першої, так і апеляційної інстанції заперечувала отримання пропозиції вакансій кваліфікованих посад і ця обставина не доведена роботодавцем. Окрім того, порушено вимоги ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Також не враховано переважне право ОСОБА_2 на переведення на посаду провідного інженера служби безпеки замість ОСОБА_3 . Про те, що станом на 13.01.2017 року ця посада була вільною, видно зі службової записки начальника відділу охорони праці та безпеки руху ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 не з`являється на роботу, а також у поясненнях, відібраних у ОСОБА_5 17.01.2017 року, де ОСОБА_3 написала свою посаду не провідного інженера служби безпеки, а відділу охорони праці та безпеки руху.

Зважаючи, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, просять залишити рішення суду без змін в тому числі в частині визначення періоду стягнення середнього заробітку понад один рік, оскільки безпідставних відкладень судових засідань за ініціативою сторони позивача - не було.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.ч.1,8 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Частинами 1-3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, щорозглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

В частині перевірки дотримання відповідачем вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколів від 28.10.2016 року та 07.12.2016 року проводились наради начальників автостанцій та керівників структурних підрозділів ТОВ «Херсонавтотранс». В ході нарад мало місце звернення від імені адміністрації до начальників автостанцій і керівників структурних підрозділів, членів профспілкової організації та профкому ТОВ «Херсонавтотранс» з питання необхідності проведення перемовин щодо скорочення чисельності та штату працівників, пов`язаного зі зменшенням обсягів робіт та послуг, оптимізації виробництва та інших факторів (а.с.88-92).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо дотримання підприємством вимог ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» заслуговують на увагу та висновки суду першої інстанції в цій частині зроблені без урахування зазначених вище доказів.

В частині перевірки доводів апеляційної скарги щодо дотримання відповідачем процедури звільнення ОСОБА_2 , судова колегія дійшла таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.08.2008 року по 01.10.2009 року та з 07.02.2011 року ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Херсонавтотранс. 03.01.2014 року переведена на посаду головного фахівця з економічних питань та стандартизації планово-економічного відділу, на якій працювала до звільнення 13.03.2017 року за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Вказане підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 11-16).

Згідно копії диплому серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 11.02.2008 року закінчила Харківський національний автомобільно-дорожній університет і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Організація перевезень і управління на транспорті (автомобільний)» та здобула кваліфікацію інженера з транспорту (а.с.10).

Відповідно до попередження про скорочення штату працівників від 13.01.2017 року № 09/25 ОСОБА_2 попереджена, що згідно наказу № 4 від 13.01.2017 року в ТОВ «Херсонавтотранс» здійснюється скорочення штату працівників та посада, яку вона займає підлягає скороченню. Після закінчення двомісячного терміну з дня попередження, тобто з 13.03.2017 року вона підлягає звільненню з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Повідомлено, що на момент попередження відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані їй у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.8).

Згідно витягу з штатного розкладу ТОВ «Херсонавтотранс» на 2017 рік станом на 13.01.2017 року скорочено посаду головного фахівця з економічних питань та стандартизації, яку займала позивачка (а.с. 146-153).

Згідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету № 1 ТОВ «Херсонавтотранс» від 25.01.2017 року про розгляд подання генерального директора ТОВ «Херсонавтотранс» Сербіна Д.О. про надання попередньої згоди на звільнення у зв`язку із скороченням штату ОСОБА_2 , надано попередню згоду на звільнення у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_2 з посади головного фахівця з економічних питань та стандартизації (а.с.6).

Згідно повідомлення ОСОБА_2 від 24.01.2017 року за № 10/83 на підприємстві відсутні вакантні посади відповідно до її фаху та кваліфікації. При цьому запропоновані наявні вакантні посади, які не потребують кваліфікації: - черговий бюро довідок Новокаховської автостанції 0,5 ставки; - прибиральник службових приміщень Голопристанської автостанції 0,5 ставки. Повідомлення направлено позивачці поштовим відправленням та актом від 25.01.2017 року, складеним працівниками ТОВ «Херсонавтотранс» підтверджено, що ОСОБА_2 була повідомлена про наявність некваліфікованих вакантних посад на підприємстві і відмовилась отримати повідомлення під підпис (а.с. 109-110,86).

Згідно письмового повідомлення ОСОБА_2 від 08.02.2017 року за №10/154 на підприємстві є вакантна посада начальника Чаплинського куща автостанцій ТОВ «Херсонавтотранс», яка їй пропонується. Також повідомлено про наявність вакантних посад, які не потребують кваліфікації, але вимагають дотримання випробувального терміну: - квиткового касира Голопристанської автостанції; квиткового касира Чаплинської автостанції. Разом з тим, на листі-пропозиції від 08.02.2017 року відсутній підпис ОСОБА_2 , який би свідчив про її ознайомлення, акт про відмову від підпису не складався та відсутні належні і допустимі докази вручення цього листа позивачці (а.с.111-112).

Відповідно до протоколу № 7 від 13.03.2017 року профспілковим комітетом ТОВ «Херсонавтотранс» надано згоду на звільнення головного фахівця з економічних питань та стандартизації планово-економічного відділу ОСОБА_2 у зв`язку зі скороченням штату відповідно до п.1 ч.1ст.40 КЗпП України (а.с.7)

Наказом № 41-к від 13.03.2017 року генерального директора ТОВ «Херсонавтотранс» Сербіна Д.О. , 13.03.2017 року ОСОБА_2 звільнено з посади головного фахівця з економічних питань та стандартизації планово-економічного відділу у зв`язку зі скороченням штату працівників і відмовою від переведення на інші посади за п.1ч.1ст. 40 КЗпП України (а.с.5).

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Такі правові висновки міститься у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 року (справа № 695/2118/15-ц) та від 14.03.2019 року (справа № 336/2899/17).

Із викладеного вбачається, що ОСОБА_2 у відповідності до положень ст. 49-2 КЗпП України була попереджена за 2 місяці про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням в ТОВ «Херсонавтотранс» штату працівників згідно наказу № 4 від 13.01.2017 року, відповідно до якого здійснюється скорочення посади, яку вона займає.

Згідно вищевказаних доказів дійсно мало місце скорочення штатних посад працівників, зокрема і посади, яку займала ОСОБА_2 . З інформації про наявність вакансій в ТОВ «Херсонавтотранс» станом на 13.12.2016 року існували, зокрема, вакансії відповідні кваліфікації позивача: провідний інженер служби безпеки, начальник Херсонського куща автостанцій, начальник Чаплинського куща автостанцій та посади, що не потребують кваліфікації (а.с. 154-155).

Згідно наказу №233-к від 30.12.2016 року ОСОБА_3 переведена на посаду провідного інженера служби безпеки з 01.01.2017 року. Вказані обставини підтверджуються книгою обліку наказів з персоналу ТОВ «Херсонавтотранс», доповідною запискою начальника служби безпеки Ковальчука Н.В. щодо виконання ОСОБА_3 з 01.01.2017 року обов`язків провідного інженера служби безпеки у його підпорядкуванні; пояснювальною запискою ОСОБА_3 про те, що при відібранні пояснень у ОСОБА_9 17.01.2017 року вона помилково зазначила свою колишню посаду. Окрім того згідно висновку затвердженого генеральним директором ТОВ «Херсонавтотранс» 27.01.2017 року за результатами перевірки фактів, викладених у службовій записці ОСОБА_4 , щодо перебування ОСОБА_3 до 17.01.2017 року на посаді відділу охорони праці та безпеки руху встановлено, що ОСОБА_3 помилково у документах 2017 року зазначила свою колишню посаду, фактично з 01.01.2017 року працювала на посаді провідного інженера служби безпеки та виконувала вказівки генерального директора з безпеки - начальника служби безпеки Ковальчука Н.В. (а.с. 87, 99-100,104, 107,108, 157-162).

За таких обставин, на момент проведення скорочення та видання наказу від 13.01.2017 року посаду провідного інженера служби безпеки не можна вважати вільною. Доцільність переведення на цю посаду ОСОБА_3 до скорочення штату не є предметом даного спору.

Разом з тим, відповідачем не доведено, а судом не встановлено дотримання при звільненні вимог ч.3 ст. 49-2 КЗпП України. Після попередження про звільнення позивачці 25.01.2017 року пропонувались некваліфіковані посади, про що складено відповідний акт. При цьому, позивачка заперечує, що підприємство пропонувало їй вакантні кваліфіковані посади. Письмова пропозиція від 08.02.2017 року з пропозицією ОСОБА_2 посади начальника Чаплинського куща автостанцій та касирів не містить підпису позивачки, акт про відмову від підпису не складався і докази вручення зазначеної пропозиції позивачці у справі відсутні. Надана відповідачем квитанція від 16.02.2017 року про поштове відправлення на адресу ОСОБА_2 без опису вкладення та доказів вручення не є належним і допустимим доказом виконання вимог закону про обов`язок роботодавця запропонувати усі наявні вакансії в усіх підрозділах. Таким чином, враховуючи зазначені порушення процедури звільнення позивачки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за встановленими судом обставинами справи, що звільнення ОСОБА_2 з посади на підставі п.1. ч.1 ст.40 КЗпП України проведено ТОВ «Херсонавтотранс» незаконно.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині скасування наказу про звільнення ОСОБА_2 та її поновлення на роботі.

При цьому посилання в апеляційній скарзі на те, що підставою позову не заявлено порушення порядку пропонування вакантних посад, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки в межах заявлених позовних вимог про поновлення на роботі, суд перевіряє законність звільнення та дотримання процедури встановленої законом, в тому числі і вимоги ч.3 ст. 49-2 КЗпП України.

В зазначеній вище частині рішення суду щодо скасування наказу генерального директора ТОВ «Херсонавтотранс» за №41-к від 13.03.2017року про звільнення ОСОБА_2 з 13.03.2017 року у зв`язку зі скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу посаду, згідно п.1ч.1 ст.40 КЗпП України, а також рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаду головного фахівця з економічних питань та стандартизації планово-економічного відділу ТОВ «Херсонавтотранс» з 13.03.2017 року,- підлягає залишенню без змін.

В частині розміру стягнутого на користь ОСОБА_2 середнього заробітку судова колегія дійшла таких висновків.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово відкладався за заявою сторони позивача. Так, позов подано 12.04.2017 року, 13.04.2017 року відкрито провадження у справі. 31.05.2017 року адвокатом Сачаєвою І.О. зроблено запит до Херсонського обласного центру зайнятості, 12.07.2017 р. - запит до ТОВ «Херсонавтотранс», тобто позивачці надавалась правова допомога. Разом з тим, 10.08.2017 року нею подана заява про відкладення розгляду справи для ознайомлення із матеріалами справи (а.с.117-119, 48).

Окрім того, 15.01.2018 року розгляд справи відкладено за заявою адвоката позивача і наступне судове засідання, яке відбулось 17.07.2018 року також за заявою сторони позивача відкладено до 15.11.2018 року для ознайомлення із матеріалами справи та уточнення позову. (а.с.164,165, 206).

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 235 КЗпП України оскаржене рішення в частині розміру стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду стягнення підлягає зміні. На користь позивачки підлягає до стягнення середній заробіток в межах одного року в сумі 58203,75 грн. (середньоденний заробіток 233,75 грн. Х 249 робочих днів) (а.с. 118).

Пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає зміні рішення суду в частині розподілу судових витрат. Стягнута з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на користь ОСОБА_2 сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню з 5100 грн. до 2338 грн. Відповідно підлягає зменшенню стягнута з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на користь держави сума судового збору з 2037,66 гривень до 934,39 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Проценко Людмили Сергіївни , яка діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс», - задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2019 року в частині розміру стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду стягнення, - змінити та стягнути на користь ОСОБА_2 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» середній заробіток в межах одного року в сумі 58203,75 (п`ятдесят вісім тисяч двісті три гривні 75 копійок) гривень.

Це ж рішення змінити в частині судових витрат та зменшити стягнуту суму з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу з 5100 гривень до 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) гривень.

Зменшити стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» на користь держави судовий збір з 2037,66 гривень до 934,39 (дев`ятсот тридцять чотири гривні 39 копійок) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 29 жовтня 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова