ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 619/4711/18

Провадження № 22-ц/818/4378/19

01 листопада 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 24 липня 2019 року (суддя Остропілець Є.Р.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 стягнення боргу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначав, що 08 вересня 2018 року позивачем надано ОСОБА_5 гроші в сумі 270 000 грн. зі строком повернення до 02 жовтня 2018 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи письмовою розпискою. На час розгляду справи відповідач кошти ОСОБА_1 не повернув, із наданих ОСОБА_6 суду відзиву на позовну заяву та заперечень вбачається, що він позов не визнає, гроші повертати позивачеві не збирається. Розмір стягнення складає 270 000 грн. (основний борг), 132 300 грн. (пеня) та 4023 грн. (судовий збір), а всього - 406 323 грн.

Представник відповідача ОСОБА_7 заперечував проти задоволення заяви.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 24 липня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_4 , про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження майна, належного йому на праві власності (особистої, спільної сумісної, спільної часткової) в межах заявлених позовних вимог у розмірі 406 323 гривень.

Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_2 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд не надав належної оцінки обставинам справи, застосував заходи забезпечення без розгляду питання зустрічного забезпечення.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористалися.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду.

Встановлено, що в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 стягнення боргу. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просив суд заборонити ОСОБА_2 , вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, належного йому на праві власності (особистої, спільної сумісної, спільної часткової) в межах заявлених позовних вимог у розмірі 406 323 гривень та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Між сторонами дійсно виник спір, проте представник позивача просив, а суд забезпечив позов шляхом заборони відповідачу та іншим невстановленим особам, які не є учасниками справи вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, належного ОСОБА_2 на праві власності.

При цьому перелік майна, його належність та вартість судом не встановлено та в ухвалі не зазначено, що виключає можливість посилатися на співмірність прийнятих заходів забезпечення позову позовним вимогам.

Також, суд першої інстанції в ухвалі про забезпечення позову не обґрунтував причини застосування саме такого заходу забезпечення позову, не зазначив доказів та мотивів, з яких дійшов висновку про обґрунтованість припущень ОСОБА_1 , що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 24 липня 2019 року скасувати.

Заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко