ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1812/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: третьої особи та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/17715/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2019 року (суддя Логінова С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що 13 червня 2006 року її чоловік ОСОБА_5 видав ОСОБА_2 та ОСОБА_6 довіреність на право керування, володіння та розпорядження автомобілем ВАЗ 21063, 1985 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Даний автомобіль належав довірителю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію, виданого Городоцьким МРЕВ ДАІ Хмельницької області 31.04 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. 15.03.2011 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний вище автомобіль.

Зазначала, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути їй автомобіль, але її звернення результатів не дали, він продовжував ним користуватися, не зважаючи на те, що дія довіреності припинена зі смертю довірителя 21.08.2011.

10 квітня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд виніс рішення про витребування у ОСОБА_2 спірного автомобіля. 02 червня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.04.2017 про примусове виконання було виконано і автомобіль передано позивачу, однак, як зазначає ОСОБА_1 , автомобіль був несправний.

Посилається на те, що при технічному огляді автомобіля було виявлено непридатність для використання переднього бампера ціною 1100 грн.; двох підкрильників - 450 грн; правого дзеркала - 270 грн; радіатора - 580 грн; акумулятора - 1130 грн; бензинового шлангу - 80 грн; стартера - 600 грн; тосола - 180 грн; фільтра - 120 грн; килимків в салоні - 450 грн; магнітоли - 460 грн.

З огляду на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 7720 грн. матеріальної та 20000 грн. моральної шкоди.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача 6004,17 грн. матеріальної шкоди відновлення автомобіля; 1100 грн. транспортування автомобіля; 3432 грн. за проведену експертизу, та моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. Вказує, що суд не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які описували стан автомобіля в судовому засіданні, і не обґрунтував чому не прийняв до уваги покази цих свідків. Вказує на достатність доказів по справі на підтвердження пошкодження автомобіля відповідачем та наявність у зв`язку з цим підстав для задоволення позову. Крім того, зазначає, що суд з невідомих підстав в порушення вимог ст. 110 ЦПК України критично оцінив висновок експерта № 5105/510/18 та необґрунтовано відмовив у позові в частині відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідача Локтіонова ОСОБА_11 .А. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа ОСОБА_12 , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, просила задовольнити апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 13 червня 2006 року чоловік позивача ОСОБА_5 видав ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , як подружжю, довіреність на право керування, володіння та розпорядження автомобілем ВАЗ 21063, 1985 року випуску, № 09567XІ (а.с. 29).

Вказаний автомобіль належав довірителю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію, виданого Городоцьким МРЕВ ДАІ Хмельницької області 31.04 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. 15.03.2011 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги на автомобіль (а.с. 24).

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути їй автомобіль, однак відповідач продовжував ним користуватися, не зважаючи на те, що дія довіреності припинена зі смертю довірителя 21.08.2011. Таким чином, вона була позбавлена права користуватися належним їй майном.

10 квітня 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено рішення про витребування у ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ 21063 та передачу його ОСОБА_1 (а.с. 7).

02 червня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.04.2017 про примусове виконання було виконано і автомобіль передано позивачу через її представника (а.с. 11).

Згідно із звітом № 74-17 про оцінку майна транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21063, 1985 року випуску, № 09567XІ ринкова вартість зазначеного автомобіля станом 14.06.2017 становила 9239 грн., яка визначена за технічною документацією (а.с. 47).

Відповідно до висновку експерта № 5105/510/18 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 21.12.2018, ринкова (залишкова) вартість означеного автомобіля складає 14557,07 грн. (на момент проведення дослідження); визначено перелік виявлених пошкоджень та характер пошкоджень складових частин транспортного засобу ВАЗ 21063 на момент проведення дослідження, які потребують заміни та ремонту: бампер передній деформований в правій частині, викручення підлягає заміні; боковина (кут) правового переднього бампера пошкоджена, розломи підлягає заміні; підфарник правий скло розсіювача побите підлягає заміні; ліхтар лівий задній побите скло розсіювача, тріщини підлягає заміні; деформоване праве переднє крило в задній нижній частині підлягає ремонту, фарбуванню; консоль (панель радіоприймача) пошкоджена, вирвана з місць кріплень підлягає заміні; речова полка права панелі приладів пошкоджена, вирвана з місць кріплень підлягає заміні; підкрилок лівий передній відсутній підлягає заміні; ручка зовнішня правих передніх дверей побита, розломи підлягає заміні; ліва решітка радіатора хром побита в правій верхній частині підлягає заміні, фарбуванню; бампер задній пошкоджений, вивернутий правий буфер підлягає заміні; акумуляторна батарея ISTA Classic пошкоджена, підтікання корпуса, повний розряд підлягає заміні. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 21063, 1985 року випуску, № 09567XІ на дату проведення експертизи складає 6004,17 грн. (а.с. 110-135).

Положеннями ст. 1166 ЦК України визначаються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Відповідно до ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995, обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12, та 81 ЦПК України.

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України обов`язковою умовою задоволення позову є встановлення факту порушення прав позивача.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, не доведено належними, допустимими та достовірними доказами заявлених нею позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому суд першої інстанції, правильно оцінивши докази по справі в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні таких позовних вимог.

Показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції, не доведено факт того, що виявлені в автомобіля пошкодження стали наслідком поведінки відповідача по справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо немотивованого відхилення судом висновку експерта є безпідставними, оскільки судом відповідно до вимог процесуального кодексу надано йому оцінку. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, даний висновок експерта в частині визначення переліку пошкоджень та вартості відновлювального ремонту достатньо не підтверджує розмір завданої шкоди з огляду на те, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, в якому стані був автомобіль на час його передачі ОСОБА_2 13.06.2006.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2017 року, згідно з яким, на думку позивача, нею доведено позовні вимоги у цій справі, не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки вказаним судовим рішенням лише підтверджено факт перебування спірного автомобіля у користуванні відповідача, а не завдання останнім матеріальної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта