Справа № 316/1778/17
Провадження № 2/316/19/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області,

у складі головуючого судді Бульби О.М.

секретар судового засідання Черкашина О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу №316/1778/17 за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, служба у справах дітей Енергодарської міської ради, Енергодарський міський відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання оспорюваного правочину не дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2017 р. ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, служба у справах дітей Енергодарської міської ради, Енергодарський міський відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_6, в якому після його уточнення 15.11.2017 р., просить суд: визнати недійсним договір дарування 1/2 частки трикімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що укладений 27.05.2015 р. між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 за №113.

В обґрунтування вимог уточненої позовної заяви, позивач зазначає, що 29.12.2012 р. між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб. В шлюбі народилась донька: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 В березні 2013 р. доньку було зареєстровано разом з її батьком ОСОБА_3 за її письмової згоди на 1/2 частці квартири що йому належить на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_2.

Також позивач зазначає, що в серпні 2015 року вона дізналась, що малолітню доньку, посадовими особами Енергодарського відділу міграційної служби УМС Запорізької області, було знято з реєстраційного обліку з адреси реєстрації: АДРЕСА_3 за заявою відповідача ОСОБА_3, але без її усної чи письмової згоди, як законного представника своєї доньки.

В липні 2017 року їй стало відомо, що житло в якому зареєстрована малолітня донька ОСОБА_3 було відчужено відповідачем ОСОБА_3 на користь його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом укладання договору дарування 27.05.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2015 р. по справі №808/823/15 дії посадових осіб міграційної служби м. Енергодара визнано протиправними та право дитини щодо скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання доньки було поновлено 15.10.2015 р. міграційною службою м. Енергодара після її звернення.

Посилаючись на законодавство, позивач вважає, що відчуження частки квартири а договором дарування відбулось всупереч вимог встановлених законодавством, а отже на підставі ст.215 ЦК України підлягає визнанню недійсним та таким, що порушує права малолітньої дитини.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.11.2017 р. провадження у даній справі було відкрито та призначено до розгляду (а.с.21).

Ухвалою суду від 21.12.2017 р. визначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.58).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.10.2018 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.37).

Ухвалою суду від 19.02.2018 р. провадження по справі зупинено до прийняття остаточного рішення Запорізьким окружним адміністративним судом по справі №808/4035/17 (а.с.88).

Ухвалою суду від 30.10.2018 р. провадження по справі поновлено та призначено до розгляду (а.с.108).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повідомлена належним чином про час та місце слухання справи повторно не зявилась, надала до суду 04.04.2019 р. письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.140).

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився повторно, про поважність причин неявки суд не повідомив. 30.11.2017 р. від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій відповідач визнав позовні вимоги (а.с.42). Крім того, відповідач ОСОБА_3 був присутній у судовому засіданні в залі суду 19.02.2018 р., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.87). Також, 23.01.2019 р. ОСОБА_3 було подано заяву про відкладення слухання справи (а.с.118). Отже, зазначене свідчить, що відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про розгляд справи в суді. В подальшому, відповідач ОСОБА_3 до суду не зявлявся, заяв або клопотань про перенесення слухання справи з зазначенням поважності та обґрунтувань причин, відзиву на позовну заяву - до суду не надавав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 повторно не зявилась, про слухання справи в суді була повідомлена вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.113а), заяв або клопотань про відкладення слухання справи, відзиву на позов до суду надала.

В судове засідання третя особа ОСОБА_5 не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань, заперечень на позов до суду не надав.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_6 не зявилась, надала до суду письмову 27.11.2017 р. про розгляд справи без її участі (а.с.37), заяв або клопотань про перенесення слухання справи не надала.

В судове засідання представник третьої особи Енергодарського міського відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області не зявився, заяв або клопотань про відкладення слухання справи не надав. Начальником Енергодарського МВ УДМС України в Запорізькій області 29.11.2017 р. було надано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.41).

В судове засідання не зявилась представник третьої особи служби у справах дітей Енергодарської міської ради ОСОБА_8, яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.142), надала до суду 04.04.2019 р. письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, просить прийняти рішення на розсуд суду (а.с.141). Крім того, 18.01.2018 р. представником Служби у справах дітей Енергодарської міської ради були надані суду письмові пояснення на позовну заяву, згідно змісту яких при розгляді спільної заяви поданої у травні ОСОБА_3 та ОСОБА_9 про надання дозволу оформлення на імя малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 договору дарування 1/2 частки трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4, було встановлено, що зазначена квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Відповідно довідки виданої ЖЕД-1 КП «ПКВ» від 18.05.2015 р. №1041 в квартирі за зазначеною адресою зареєстровані ОСОБА_4 та її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 21.05.2015 р. №144 було надано дозвіл на оформлення на імя малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 договору дарування 1/2 частки трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_5, що належить ОСОБА_3, враховуючи що на час надання дозволу на оформлення договору, малолітня донька не мала права власності або права користування квартирою за зазначеною адресою. Представник третьої особи вважає, що на сьогоднішній день житлові права малолітньої ОСОБА_3 не порушені, право користування зазначеною квартирою поновлено (а.с.69-69зворот).

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи по суті за відсутності сторін і третіх осіб, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Частина 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи викладене, а також те, що від позивача, відповідача ОСОБА_3, третіх осіб: служби у справах дітей Енергодарської міської ради, Енергодарського міського відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, приватного нотаріусу Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, а відповідач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5 повторно не зявилися до суду не надавши будь-яких заяв, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справи докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, су дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що 29.11.2006 року за відповідачем по справі ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, зареєстровано право власності по 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_6 за кожним (а.с.14-15).

29.12.2012 р. позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с.6), від якого мають малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.7).

Відповідно до викладеного, право власності у відповідача ОСОБА_3 на його частку квартири виникло до реєстрації шлюбу з позивачем та народження спільної доньки.

Як зазначено в позовній заяві, визнається сторонами та встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2015 року по справі №808/8238/15 (а.с.12-13), після народження ОСОБА_2 була зареєстрована за місцем реєстрації свого батька та відповідача по справі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_6.

Разом з цим, зі змісту позовних заяв вбачається та підтверджується Актом від 07.11.2017 року (а.с.16), що позивач та її малолітня донька ОСОБА_2 фактично проживали та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

27.05.2015 р. за договором дарування, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 (а.с.17-18), відповідач ОСОБА_3 подарував 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_6 спільному з відповідачем ОСОБА_4 неповнолітньому сину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. З цього слідує, що при вирішенні позову про визнання недійсним договору дарування суди повинні виходити із відповідних норм Цивільного кодексу України, якими регулюється вчинення саме цього виду договорів.

Згідно розяснення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до положень ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Твердження позивача, що договором дарування Ѕ частки квартири від 27.05.2015 р. порушено права її доньки ОСОБА_2, оскільки вона була зареєстрована та незаконно знята з реєстрації з цієї квартири є безпідставними, оскільки позивачем підмінено поняття проживання та реєстрація.

Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.3 реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно приписів абзацу 4 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Як зазначено вище, ні позивач ОСОБА_1 ні її донька ОСОБА_2 в за адресою: АДРЕСА_6 не проживали та відповідно їх право користування цією квартирою порушено не було.

Частиною 1 ст.16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки судом встановлено, що договором дарування Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_6 від 27.05.2015 р. не порушено прав позивача та її малолітньої доньки, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, а відповідно до положень ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 77-83, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 271, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, Служба у справах дітей Енергодарської міської ради, Енергодарський міський відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання оспорюваного правочину не дійсним відмовити.

Рішення в повному обсязі складено 12.04.2019 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба