Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/440/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності посадових осіб Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності посадових осіб Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області. В позовній заяві позивачка зазначила, що 06 лютого 2019 року вона звернулася з заявою до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУНП в Київській області про вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Однак, вказану заяву посадовими особами Яготинського відділення поліції розглянуто не було, відомості про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено, досудове розслідування не розпочато. У зв`язку з невнесенням відомостей до ЄРДР за її заявою, вона звернулася з відповідною скаргою до слідчого судді Яготинського районного суду. Ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду від 05 березня 2019 року у справі № 382/317/19, подану нею скаргу в порядку ст. 303 КПК України задоволено. Цією ж ухвалою зобов`язано посадових осіб Яготинського відділення поліції зареєструвати, подану нею заяву про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань та надати їй витяг з ЄРДР. Таким чином, ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду від 05 березня 2019 року у справі № 382/317/19 встановлено протиправну бездіяльність посадових осіб Яготинського відділення поліції, яка виразилася у невнесенні відомостей до ЄРДР за її заявою. Так, незважаючи на доведений нею до Яготинського відділення поліції факт вчинення неправомірних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пов`язаних з посяганням на її життя і здоров`я, які, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, поліцією не розпочато досудове розслідування вказаного факту. В результаті такої неправомірної бездіяльності посадових осіб Яготинського відділення поліції, вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав та витрачати свій час. Завдана нею моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, пов`язана з тим, що вона не могла реалізувати своє право на розгляд заяви, поданої до Яготинського відділення поліції, й вимушена була докладати додаткових зусиль для поновлення свого права та розгляду своєї заяви в порядку, встановленому кримінально-процесуальним судочинством.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглядати справу без її участі.

Представник Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив в якому просив в задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності посадових осіб Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області відмовити в повному обсязі в зв`язку з тим, що Яготинське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки не являється юридичною особою, а лише являється структурним підрозділом ГУ НП в Київській області.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи вказаний відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено, відзив на позов на наданий.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України», пунктах 51, 52 рішення Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 року у справі «Рябих проти Росії», пункті 91 рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 року суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух …(рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У пункті 50 рішення у справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року та п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» від 08.04.2010 року наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року, в якому наголошується, що «право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п. 33рішення від 21.03.2000 року у справі «Дюлоранс протии Франції»; пп. 32, 35 рішення від 07.03.2006 року у справі «Донадзе проти Грузії»).

Судом встановлено, що 06 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області про вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (а.с.9-13).

У зв`язку з невнесенням відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 , вона звернулася із скаргою до Яготинського районного суду Київської області на бездіяльність посадових осіб Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області(а.с.9-13).

Ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду Київської області від 05 березня 2019 року у справі № 382/317/19 подану ОСОБА_1 скаргу в порядку ст. 303 КПК України задоволено та зобов`язано посадових осіб Яготинського Вп Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 06 лютого 2019 року та зобов"язано Яготинське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУНП в Київській області через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати ОСОБА_1 витяг з ЄРДР. (а.с. 9-11).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Крім того, п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як передбачено пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 32.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, в разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього кодексу).

Таким чином, обов`язковою умовою застосування цієї норми закону є завдання посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування шкоди при здійсненні нею своїх повноважень.

Для настання відповідальності за вказаними нормами необхідно, щоб дії або бездіяльність були незаконними.

Незаконними ж діяннями вважають діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю слідчого, вважаючи незаконними процесуальні рішення слідчого.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність слідчого, є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Позивачкою предявлено позовні вимоги до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області яке не є окремою юридичною особою. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», якою ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворено як юридичну особу публічного права Головне управління Національної поліції у Київській області.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (17 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, ЄДРСРУ № 73469613).

Більше того, у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

Отже, позивач відповідно до ЦПК України визначає відповідача при звернення з позовом до суду, а відповідно до ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Згідно ст.41 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Так, Яготинське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області є структурним підрозділом ГУ НП у Київській області і не має статусу окремої юридичної особи та від позивача не надходило будь-яких клопотань про залучення по даній справі співвідповідача, чи то заміну первісного відповідача на належного відповідача по даній справі.

Отже, з огляду на викладене Яготинське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області не може бути відповідачем у даному цивільноправовому спорі, з огляду на вимоги ч.2 ст.41 ЦПК України.

Тому, з врахуванням вище викладеного та враховючи вимоги ст.ст.41, 51 ЦПК України, та той факт, що Яготинське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області не являється юридичною особою, а є лише структурним підрозділом ГУ НП в Київській області, а відтак є неналежним відповідачем у даній справі, а позивачкою під час розгляду справи не заявлено клопотань про залучення по даній справі співвідповідача, чи то заміну первісного відповідача на належного відповідача по даній справі, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.41, 51, 258-259, 263, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, ст. ст. 258-259, 263, 265, 268, 354, 141 ЦПК України ст. ст. 16, 23, 1167, 1173-1174, 1176 ЦК України, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 19, 55, 56 Конституції України, ст. ст. 1-3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 15 Закону України «Про національну поліцію», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 32.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності посадових осіб Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 31жовтня 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.