Справа № 323/3533/18
Провадження № 2/323/118/19
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

08.04.2019 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., при секретарі Сабліній А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, як органу опіки та піклування, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальний заклад «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.03.2018р. о 14-15 за повідомленням мешканців вул. Свободи смт. Комишуваха раді опіки та піклування при виконкомі Комишуваської селищної ради стало відомо, що за адресою: АДРЕСА_1, без догляду перебуває малолітня дитина ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1.

О 14-30 за вищевказаною адресою виїхали дільничний офіцер поліції ОСОБА_3 та начальник відділу у справах дітей, соціальної допомоги та соціального захисту ОСОБА_4.

Під час обстеження було виявлено наступне.

Малолітня дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на подвір'ї одна. Хлопчик замерз, був наляканий і дуже плакав. Його батька - ОСОБА_2, вдома не було, місце його перебування було невідоме. Дитина була залишена без нагляду протягом невизначеного часу, чим було створено загрозу її життю та здоров'ю. У зв'язку з цим було вирішено направити дитину до Комунального закладу «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, де ОСОБА_1, перебуває до сьогоднішнього часу.

Згідно з інформацією про перебування малолітнього ОСОБА_1 у КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, від 13.03.2018р. №01-14/155, дитина доставлена у заклад у занедбаному стані. Зовнішній вигляд хлопчика був неохайним, одяг брудний.

На внутрішньому боці правого стегна слід від опіку - рубець 10-15 см. довжиною, на лівому стегні - рубець 3-5 см. довжиною. По всій голові сліди, схожі на лишай. Статеві органи, зона проміжності - занедбані, наявні сліди попрілостей. На правому стегні великий синець (несвіжий).

У ході первинної психолого-педагогічної діагностики з'ясовано наступне: рівень пізнавальних здібностей недостатній, але за умови систематичних розвиваючих занять можливо покращити рівень пізнавальних здібностей дитини.

Дитина мата високий рівень емоційної напруги та стурбованості. Соціально- побутові навички сформовані частково.

Протягом перебування дитини у закладі батько відвідував сина спочатку регулярно, а згодом перестав. Від місцевих мешканців стало відомо, що у період, коли відповідач ОСОБА_2 не відвідував сина, він зловживав алкогольними напоями.

Також повідомили, що ОСОБА_2 раніше зловживав алкогольними напоями і у такі періоди малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишався вдома один, часто на декілька діб.

Крім того, при обстеженні житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2 18.05.2018р. за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено наступне: на момент обстеження у помешканні були наявні ознаки порушення санітарно - гігієнічних умов проживання, не прибрано, дитячий одяг та постільна білизна брудні, на стінах цвіль, пил та павутиння, осипання штукатурки, великі щілини в вікнах та обдерті не фарбовані двері, в кімнаті дитини стійкий запах аміаку. Помешкання потребує проведення поточного ремонту. Запасів продуктів харчування, предметів дитячої побутової гігієни немає.

При огляді прибудинкової території було виявлено, що присадибна ділянка розташована у прибережній зорні річки Конка. Огорожа вказаної ділянки має пошкодження в одному місці, що створює доступ малолітньої дитини до водоймища та несе безпосередню загрозу життю і здоров'ю дитини.

ОСОБА_2 було надано рекомендації щодо створення належних умов для життя та розвитку малолітньої дитини, але вони так і не були виконані.

З вересня 2017р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідував Комишуваський ДНЗ «Казка».

Згідно з рішенням виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області №456 від 21.09.2017р. ОСОБА_2 було звільнено від сплати за харчування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаному закладі.

Відповідно до інформації директора КЗ «Заклад дошкільної освіти «Казка» від 23.05.2018р. №18 з вересня 2017р. по березень 2018р. ОСОБА_1 відвідав садок усього 33 дні.

Викладені обставини у сукупності свідчать, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тому позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, стосовно його сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Комунального закладу «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради або установ чи осіб, на утриманні яких буде перебувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення з позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 на задоволенні заяви наполягає.

Відповідач, ОСОБА_2, у судовому засіданні проти позбавлення його прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 заперечував, просив не позбавляти його батьківських прав, зазначив, що зробив у будинку та на подвір'ї ремонт, влаштувався на постійну роботу, знайшов людину, яка буде доглядати за дитиною, коли він буде працювати, відвідує сина у центрі соціальної реабілітації, дитина сумує за батьком та прохає останнього, щоб він забрав його додому.

Представник відповідача, ОСОБА_6, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Представник, КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, у судовому засіданні поклалася на розсуд суду, та суду повідомила, що вони проводять роботу з батьком щодо повернення дитини, він постійно провідує дитину у закладі, приносить цукерки та фрукти, дитина дійсно поступила до них в неохайному стані, але з батьком проводилися розмови щодо виховання сина.

Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22 березня 2016 року /а.с. 69/.

Згідно характеристик Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області № 1933 від 14.12.2018 року, №2250 від 02.10.2017, №155 від 17.01.2017 року ОСОБА_2 має позитивну характеристику, є учасником бойових дій в Афганістані /а.с.48-50/.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є учасником бойових дій /а.с.46/.

Відповідно до картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичного огляду КЗ «Оріхівська центральна районна лікарня» Оріхівської районної ради Запорізької області ОСОБА_2 є здоровим та придатним до роботи /а.с.51/.

Згідно довідки відділу кадрів Запорізького національного університету №03-48/54 від 05.04.2019 року ОСОБА_2 дійсно працює в Запорізькому національному університеті на посаді охоронця /а.с.89/.

Відповідно до повторного акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2 від 12 грудня 2018 року виявлено наступне: будинок має 4 кімнати, з них 2 - житлові. Кімнати вмебльовані, але меблі старі. Для дитини наявні: спальне місце, місце для проведення дозвілля, за сезоном, іграшки.Із продуктів харчування наявні: крупи, макарони, сіль, олія,ковбаса, картопля (близько 5 кг) та цибуля (близько 3 кг), хлібина, півкапустини.Опалення у будинку газове. На момент обстеження температура у помешканні відповідала санітарно-гігієнічним нормам проживання. У помешканні не виявлено порушення санітарно-гігієнічних норм /а.с.43/.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи

Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів , дійшов висновку про те, що позбавлення ОСОБА_2, який не використав всіх, передбачених законом засобів для того, щоб брати участь у вихованні сина, батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено. При цьому суд також враховує частину першу статті 3 Конвенції про права дитини, відповідно до якої першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування від 27 червня 2018 року, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, оскільки в цьому висновку не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а лише зазначена констатація безспірних фактів щодо умов проживання сторін та їх дитини, не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування із відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини. Тобто, такий висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Належним чином дослідивши й оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів умисної й винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків, яка б давала підстави для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу, у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Судом також не встановлено того, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дитини.

За таких обставин, суд вважає необхідним у задоволенні позову виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, як органу опіки та піклування, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальний заклад «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про позбавлення батьківських прав -відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 76,245, 141, 265, 274-279 ЦПК України, ст.ст.19,153 164,166 СК України, Постановою Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року),суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, як органу опіки та піклування, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальний заклад «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради (вул. Запорізька,28 , м. Оріхів, Запорізької області) про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та покласти на орган піки та піклування виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків відносно дитини протягом одного року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 15.04.2019 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун