Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №243/9532/17

провадження №61-46339св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року у складі судді Проніна С. Г. та постанову Донецького апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Будулуци М. С., Космачевської Т. В., Санікової О. С.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі - АТ «ДТЕК Донецькі електромережі»), в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у розмірі 7 861,04 грн, компенсацію за невикористану відпустку - 6 548,44 грн, середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки - 48 677,12 грн, скасувати наказ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 31 березня 2017 року про її звільнення з займаної посади, та зобов`язати відповідача видати новий наказ про звільнення, з урахуванням дати фактичної видачі їй трудовій книжки, зобов`язати відповідача при виплаті заборгованості здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів, а також стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 550 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді інженера другої категорії проектно-конструкторського бюро в м. Горлівка Донецької області.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, на території Донецької та Луганської областей було розпочато антитерористичну операцію.

Незважаючи на це, керівництвом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було прийнято рішення про продовження здійснення господарської діяльності на непідконтрольній території України із залишенням відповідної частки робочого персоналу для нормального функціонування підприємства.

Робоче місце позивача знаходилося на непідконтрольній території України у м. Горлівці Донецької області.

31 березня 2017 року позивача звільнено з підприємства. Разом з тим, в день звільнення відповідач не виплатив їй усі належні при звільненні суми, а саме заробітну плату з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, а також компенсацію за невикористану відпуску.

Факт невиплати зазначених коштів підтверджується зверненням Голови Донецької обласної організації профспілки до АТ «Систем Кепітал Менеджмент» з вимогою про усунення порушень трудового законодавства України ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» щодо грошових розрахунків із звільненими працівниками. Також, в день звільнення відповідач не видав їй трудову книжку.

Позивач посилається на те, що жодних перешкод, які б унеможливлювали провести з нею розрахунок та видати належним чином оформлену трудову книжку у відповідача не існувало, оскільки заробітну плату вона отримувала через банківську установу на підконтрольній території України, а увесь керівний персонал підприємства, у тому числі працівники по веденню кадрового та бухгалтерського обліку, знаходилися поза межами проведення антитерористичної операції у містах Краматорську та Маріуполі відповідно до нової реєстрації місця знаходження юридичної особи.

Дії відповідача щодо невиплати сум, які належали їй при звільненні з роботи, позивач вважає незаконними та дискримінаційними, оскільки заробітна плата за березень 2017 року була виплачена лише тим працівникам, які знаходились на підконтрольній території України. Відповідач зобов`язаний відповідно до діючого трудового законодавства України оплатити відпрацьовані дні з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, оскільки жодних правових підстав щодо звільнення відповідача від обов`язку по виплаті заробітної плати не існувало.

Підприємство з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року працювало у звичайному режимі згідно правил внутрішнього трудового розпорядку. З 15 березня 2017 року у зв`язку з захопленням структурних підрозділів, які знаходилися на непідконтрольній території України, виник простій не з вини працівника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ «ДТЕК Донецькобленерго» перед позивачем по заробітній платі за березень 2017 року, а також не доведено наявність вини відповідача у невиплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та належних при звільненні сум у визначені статті 116 КЗпП Українистроки.

Відхиляючи посилання позивача на наявність простою підприємства з 15 березня 2017 року, як на одну з підстав для виплати їй заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що розташоване на території, непідконтрольній владі України, з 17 березня 2017 року була припинена, а не призупинена, а отже й простій підприємства мав місце з 13 березня 2017 року - дати втрати відповідачем контролю над своїм виробництвом та документами, що розташовані на непідконтрольній українській владі території, по 17 березня 2017 року - дати припинення виробничої діяльності відповідача на відповідній території.

В період простою працівнику виплачується заробітна плата, але виходячи з його середнього заробітку; в разі припинення трудових відносин між працівником та роботодавцем - виплата середнього заробітку за період простою припиняється в день звільнення.

Оскільки позивачем не доведена заборгованість відповідача перед нею по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по день її звільнення, а період простою входить до вказаного періоду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованості по заробітній платі за період, який вказує позивач у своєму позові.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки у сумі 48 677,12 грн, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у невидачі позивачу належно оформленої трудової книжки відсутня, а отже вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Обов`язковою умовою застосування норми права, закріпленої в абзаці сьомому пункту 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, щодо зазначення у трудовій книжці працівника дня звільнення, який відповідає дню видачі працівнику трудової книжки, та визнання недійсним раніше внесеного запису про день звільнення працівника, є наявність вини роботодавця у затримці видачі працівнику трудової книжки. Натомість в судовому засіданні було встановлено, що у затримці видачі позивачу її трудової книжки вина відповідача відсутня, а отже позовні вимоги про скасування наказу про звільнення від 31 березня 2017 року та зобов`язання відповідача видати новий наказ про звільнення з урахуванням дати фактичної видачі трудової книжки задоволенню не підлягають.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки в сумі 48 677,12 грн повернуто скаржнику з підстав невиконання вимог суду про виправлення недоліків щодо сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження в частині оскарження рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року в розмірі 7 861,04 грн та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 6 548,44 грн.

Постановою Донецького апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у розмірі 7 861,04 грн та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6 548,44 грн залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не надано та в судовому засіданні не здобуто належних доказів щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем по заробітній платі, її розміру, часу виникнення та відсутні первинні документи, що дають можливість провести розрахунок такої заборгованості.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що за змістом положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Висновки суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та зобов`язання відповідача здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів є правильними, оскільки наявність та розмір заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами.

Наведений позивачем розрахунку заборгованості заробітної плати за березень 2017 року та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами, вказані розрахунки ґрунтуються на припущеннях, які, виходячи з положень частини шостої статті 81 КЗпП України не можуть бути прийняті судом як правильні.

Апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення позивача та зобов`язання видати новий наказ, оскільки відсутність вини роботодавця (відповідача) у затримці видачі працівнику (позивачу) її трудової книжки підтверджується наявними у справі доказами.

Оскільки підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив контроль над майном та документацією, у зв`язку з чим, з незалежних від нього причин позбавлений можливості надати суду такі докази, а також був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами трудового договору та інші обов`язки, встановлені чинним законодавством. Позивач продовжила працювати на тій частині підприємства, яка перебувала на території проведення антитерористичної операції та була непідконтрольна Україні. На день звільнення позивача за згодою сторін 30 березня 2017 року (наказ про звільнення від 17 березня 2017 року) відповідач вже втратив контроль над підприємством та не мав доступу до документації, отже висновки суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку є правильними, оскільки наявність та розмір заборгованості по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду про наявність факту настання для відповідача форс-мажорних обставин є безпідставними

та такими, що суперечать діючому законодавству.

Судом помилково застосовано до спірних правовідносин положення статтей 263, 617 ЦК України, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами трудового законодавства.

Наданий відповідачем Науково-практичний висновок Торгово-промислової палати України не може бути належним доказом у справі, оскільки згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» єдиним належним доказом настання обставин непереборної сили (форс-мажору) та звільнення відповідача від відповідальності є сертифікат Торгово-промислової палати України. Надані відповідачем докази не є належним підтвердженням того, що документи щодо позивача, зокрема трудова книжка, були втрачені.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заперечує проти доводів позивача та просить залишити ухвалені у справі рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Суди попередніх інстанцій в своїх рішеннях надали правову оцінку всім наданим сторонами доказам та дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У справі, що переглядається судами встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді інженера другої категорії проектно-конструкторського бюро у м. Горлівка Донецької області.

Згідно з наказом директора з управління персоналом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» ОСОБА_2 «Про звільнення» № 209-к від 17 березня 2017 року, ОСОБА_1 звільнена з роботи 30 березня 2017 року на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України за згодою сторін.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилалась на порушення відповідачем вимог статті 116 КЗпП України, зокрема щодо невиплати при звільненні усіх належних їй сум, зокрема, заробітну плату за березень 2017 року у розмірі 7861,04 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 6548,44 грн.

Факт наявності невиплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за березень 2017 року заперечувався відповідачем, у зв`язку з чим вказана обставина підлягала доказуванню під час розгляду справи.

Разом з тим, наявність заборгованості у відповідача перед позивачем по заробітній платі за березень 2017 року та наявність вини у невиплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та належних при звільненні сум під час розгляду справи належними і допустимими доказами не підтвердились.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки

і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014 розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене м. Горлівка.

Також місто Горлівка включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада

2014 року № 1085.

Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07 травня 2015 року, суб`єкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

Наказом від 08 травня 2015 року по ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» запроваджено особливості ведення діяльності на неконтрольованій території відповідно.

Згідно наказу від 17 березня 2017 року «Про зміни в організації ведення діяльності», виробнича діяльність підприємства з застосуванням майна

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», над яким втрачено контроль з 13 березня 2017 року визнано припиненою у зв`язку з втратою контролю над усім рухомим та нерухомим майном ПАТ «Донецькобленерго», а також запасами, документацією, архівами, комп`ютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, що розташовано у зоні антитерористичної операції, на території, яка не контролюється українською владою в Донецькій області та у місті Донецьку.

На підставі заяви ПАТ «Донецькобленерго» 16 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за фактом вчинення 13 березня 2017 року невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 206 КК України, яке виявилося у блокуванні законної господарської діяльності структурних одиниць ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Про втрату контролю над здійсненням своєї господарської діяльності

у населених пунктах на непідконтрольній Україні території, про відсутність доступу, зокрема, до кадрового діловодства, про відсутність контролю схоронності всіх особових справ та інших документів, які стосуються трудової діяльності співробітників товариства відповідач повідомив листом від 17 березня 2017 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державну інспекцію енергетичного нагляду України, Державну інспекцію

з експлуатації електричних станцій і мереж, Державну службу України

з питань праці, Головне управління з держпраці у Донецькій області, Державну аудиторську службу України, Державну регуляторну службу України, Міністерство соціальної політики України, Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального захисту інвалідів, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Міністерство інфраструктури України, Антимонопольний комітет України, Державну екологічну інспекцію України, Міністерство оборони України, а також Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Листом від 20 березня 2017 року відповідач повідомив Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про те, що станом на 20 березня 2017 року вивезення первинних документів товариства, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції, є неможливим в зв`язку з ризиками, пов`язаними з блокуванням невідомими особами з 13 березня 2017 року господарської діяльності тих структурних одиниць товариства, які знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній владі України. У листі приведено загальний перелік документів, вивезення яких є тимчасово неможливим, серед яких зазначені розрахунково-платіжні відомості, табелі обліку робочого часу та інші документи.

04 липня 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» письмово повідомило Департамент кіберполіції Національної поліції України про вчинення злочину, а саме, що 27 червня 2017 року та 29 червня 2017 року здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та комп`ютерних мереж товариства, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації.

У результаті вищезазначених дій невідомих осіб, а саме дії комп`ютерного вірусу порушена робота комп`ютерної мережі та програмного забезпечення товариства.

З витягу з кримінального провадження № 0001995 вбачається, що 14 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за частиною першою статті 361 КК України за фактом втручання 27 червня 2017 року невстановленої особи за допомогою електронної обчислювальної техніки та шкідливої програми в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та комп`ютерних мереж ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що призвело до втрати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» інформації.

Згідно з актом перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проведеної 03 серпня 2017 року Головним Управлінням Держпраці у Донецькій області, перевірка питань щодо невиплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, додаткової відпустки, невиплати розрахункових сум, невиплати надбавок за стаж роботи в електроенергетичній галузі працівникам, які перебувають на неконтрольованій території не вбачається можливою через втрату контролю над всім майном, документацією, архівом, комп`ютерними системами, системами обліку, програмами забезпечення, що залишились в зоні АТО.

Висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року «Щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», встановлено, що втрата контролю і доступу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться, зокрема, на території міста Горлівка Донецької області внаслідок терористичної загрози та загрози територіальній цілісності України, на подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році, яка триває на теперішній час, знівелювала можливість відповідача виконати зобов`язання перед його працівниками щодо видачі належно оформлених трудових книжок.

Відповідно до статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною першою статті 117 КЗпП Українипередбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 117 КЗпП Українипідставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Втрата контролю і доступу ТОВ «ДТЕК Донецькобленерго» (перейменованого в ТОВ «ДТЕК Донецькі електромережі») до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що розташовані на непідконтрольній території у м. Горлівка Донецької області, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління зазначеними виробничими потужностями і припинилося провадження господарської діяльності, призвело до неможливості ТОВ «ДТЕК Донецькобленерго» виконати зобов`язання перед працівниками згідно зі статтями 47, 83, 115 і 116 КЗпП України.

При цьому, сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК Донецькобленерго» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП Українизаробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що у трудових правовідносинах між позивачем та відповідачем, з 13 березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача, дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Наявність та розмір заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами.

Доводи касаційної скарги про те, що судом не надано оцінки можливості відповідача здійснювати розрахунками під час звільнення працівників, або у разі незгоди з наданими позивачем розрахунками надати належне їх спростування, відхиляються колегією суддів, оскільки на виконання ухвали суду від 27 листопада 2017 року про витребування доказів отримано відповідь відповідача про неможливість надати відповідні документи щодо позивача у зв`язку із відсутністю доступу до них.

Посилання позивача на необов`язковість наявності первинних документів для проведення розрахунку і встановлення заборгованості по заробітній платі та про те, що у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника, оскільки з травня 2015 року і до захоплення майна уся інформація з неконтрольованої території направлялась в електронному вигляді до головних органів управління підприємства у м. Краматорськ, є необґрунтованим, оскільки відповідачем надані докази про порушення в роботі комп`ютерних мереж внаслідок ураження програмного забезпечення комп`ютерним вірусом.

Під час розгляду справи судами надано оцінку отриманим від Управління Пенсійного фонду України індивідуальним відомостям про застраховану особу системи персоніфікованого обліку та встановлено, що заробітна плата позивачу за березень 2017 року не нараховувалась, страхові внески не сплачувались.

Судами надано оцінку тим обставинам, що позивач не перемістилась з непідконтрольної території, продовжила працювати на тій частині підприємства, яка перебувала на території проведення антитерористичної операції. Сторонами визнавався факт виконання роботи позивачем саме на неконтрольованій території, а наказ № 209-к від 17 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 був виданий за згодою сторін 17 березня 2017 року, тобто на день звільнення позивача відповідач вже втратив контроль над підприємством та не мав доступу до документації.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються необхідності переоцінки доказів, зокрема на предмет їх належності і допустимості, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

В силу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може вдаватись до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська