Єдиний унікальний номер 235/2310/18 Номер провадження 22-ц/804/1089/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Соломахи Л.І., Канурної О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 235/2310/18 за позовом Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року (суддя першої інстанції Назаренко Г.В.), -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року Комунальне підприємство «Покровський центр єдиного замовника Донецької області» (далі - КП «ПЦЄЗ ДО») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 грудня 2014 року по 30 листопада 2017 року у розмірі 4 130 грн. 34 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі № 35 будинку № 6 на мікрорайоні Южний у м. Покровську Донецької області. Будинок знаходиться на балансі позивача. Відповідачі користуються житловим приміщенням і житлово-комунальними послугами та послугами з утримання будинку та прибудинкової території, але з 01 грудня 2014 року по 30 листопада 2017 року платежі не здійснювали, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 4 130 грн. 34 коп., з якої 2 751 грн. 84 коп. - заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території, 1 378 грн. 50 коп. - заборгованість за вивіз побутових відходів

На неодноразові усні та письмові попередження з боку працівників КП «ПЦЄЗ ДО» боржники не реагують. Всі послуги надавались вчасно та якісно, про що свідчить відсутність акта-претензії відповідно до ст.18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2010 року, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05 листопада 2010 року залишено без змін, було стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 грудня 2007року по 31 березня 2010 року.

На підставі заяви позивача від 18 січня 2018 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 01 лютого 2018 року видано судовий наказ про стягнення на користь позивача солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 грудня 2014 року по 30 листопада 2017 року у розмірі 4 130 грн. 34 коп. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2018 року вказаний судовий наказ було скасовано.

На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 грудня 2014 року по 30 листопада 2017року в розмірі 4 130 грн. 34 коп., а також понесені судові витрати, що складаються з судового збору, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 3-5).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року позовні вимоги КП «ПЦЄЗ ДО» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «ПЦЄЗ ДО» заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за період 01 грудня 2014 року по 30 листопада 2017 року у сумі 2 751 грн. 84 коп., заборгованість за вивіз твердих побутовий відходів за період з 01 грудня 2014 року по 30 листопада 2017 року у сумі 1 378 грн. 50 коп. На відшкодування сплаченого судового збору на користь позивача стягнуто судовий збір у розмірі 440 грн. 50 коп. з кожного відповідача (а.с. 244-249 т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з доведеності позовних вимог та дійшов висновку, що своєчасним невнесенням відповідачами оплати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території порушуються права позивача, які підлягають судовому захисту.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_1, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом відкрито провадження у даній справі без наявності між сторонами фактичних відносин, що унеможливлює виникнення спору щодо порушення прав чи інтересів позивача. Тривалий час, починаючи з 2007 року вона наполягає на укладанні з нею договору про надання комунальних послуг, проте позивач від цього ухиляється, свою позицію пояснює тим, що він не є виконавцем робіт (послуг). На думку відповідача матеріали справи підтверджують відсутність будь-яких взаємовідносин між сторонами і навіть можливості виникнення між сторонами спору про неіснуючий борг.

Крім того, зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано обґрунтований розрахунок боргу. У матеріалах справи відсутні графіки виконання відповідних робіт (послуг) за оскаржуваний період і докази їх виконання.

Також зазначає, що судом помилково взяті до уваги як належні докази рахунки про наявність заборгованості у відповідачів, оскільки вони надані ОСОБА_6, який у оскаржуваний період не міг виконувати роботи (послуги). Його було призначено виконавцем тільки 30 травня 2017 року і він не мав договору з жодним співвласником будинку 6 мікрорайону Южний. Вважає надані рахунки фіктивними. Крім того, вони складені без проведення перерахунку за невиконані роботи (послуги), зазначені в доказах.

Скаржник звертає увагу, що відповідно Статуту у позивача нема повноважень ані надавати житлово-комунальні послуги населенню, ані звертатися від свого імені до суду з позовом про стягнення боргів із споживачів за роботи (послуги), тобто суд задовольнив позов неналежного позивача, не встановивши які насправді у позивача є права та обовязки щодо споживачів житлово-комунальних послуг будинку 6 мікрорайону Южний м. Покровськ.

Також посилається на те, що внаслідок невірного застосування положень ст. 156 ЖК України, суд поклав солідарну відповідальність на її дітей, які не є членами її сімї, проживають окремо в іншому районі міста Покровська без реєстрації (а.с. 49-50).

Позивачем КП «ПЦЄЗ ДО», відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьою особою ФОП ОСОБА_5 письмові відзиви на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 07.03.2019 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Мальований Ю.М., судді Соломаха Л.І., Канурна О.Д. (а.с. 30 т. 2).

В судове засідання апеляційного суду представник позивача КП «ПЦЄЗ ДО», відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ФОП ОСОБА_5 не зявилися.

Позивач КП «ПЦЄЗ ДО» та відповідач ОСОБА_1 судові повістки-повідомлення про розгляд справи 15 травня 2019 року отримали 26 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 51, 52 т. 2).

Від відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність (а.с. 19-21 т. 2).

Третьою особою ФОП ОСОБА_5 до апеляційного суду надано заяву, в якій він просить розгляд справи 15 травня 2019 року проводити без його участі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає такою, що не підлягає задоволенню (а.с. 59 т. 2).

Представник позивача КП «ПЦЄЗ ДО», про причини неявки у судове засідання 15 травня 2019 року не повідомив і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не зявилися у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача КП «ПЦЄЗ ДО», відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ФОП ОСОБА_5, явка яких у судове засідання обовязковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи та спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями та споживачами, а також їхні права та обовязки, на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення оскаржуваного рішення визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону, чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч.1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частинами 1 та 2 ст. 32 цього Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1, виданого 04 березня 1994 року Комітетом по управлінню комунальною власністю міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 03 березня 1994 року № НОМЕР_1 (а.с. 34 т. 1).

Відповідно довідки Покровської міської ради Донецької області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Разом із нею за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_4, син, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, невістка, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, онука, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, онук, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7 т. 1).

Згідно п. 1.1 Статуту Комунального підприємства "Покровський центр єдиного замовника Донецької області", затвердженого рішенням міської ради від 17 липня 2016 року № 7/14-17, підприємство утворене на комунальній власності територіальної громади міста Покровськ Донецької області, створено відповідно до рішення Красноармійської міської ради № 5/7-149 від 19 вересня 2006 шляхом зміни найменування комунального підприємства "Красноармійський центр по ремонту та експлуатації житла", зареєстрованого розпорядженням Красноармійського міського голови від 27 листопада 2002 року № 657рг.

Пунктом 2.1 Статуту визначено, що одним із основних напрямків діяльності підприємства є організація і здійснення нарахування і обліку платежів за утримання житлових і нежилих приміщень, комунальні та інші послуги і ресурси з використанням новітніх інформаційних технологій, реалізація принципу "Єдиного вікна" при обслуговуванні населення з питань нарахування плати за утримання житлових приміщень, комунальні і інші послуги і ресурси, сприяння постачальникам комунальних послуг в роботі із повернення заборгованості споживачів (населення) по наданим послугам (а.с. 157-166, 201-214 т. 1).

Відповідно до довідки КП «ПЦЄЗ ДО» № 428 від 04 травня 2018 року житловий будинок № 6 мікрорайону Южний в м. Покровську знаходиться на балансі КП «ПЦЄЗ ДО» на забалансовому рахунку (а.с.21 т. 1).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 29 Закону № 1875-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Рішеннями виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області від 30 травня 2017 року № 143 та від 20 грудня 2017 року № 370 визначено фізичних осіб-підприємців із закріпленням за ними багатоквартирних будинків житлового фонду з 01 червня 2017 року виконавцями (надавачами) наступних житлово-комунальних послуг: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), фізична особа-підприємець ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 (а.с.73-75 т. 1).

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та КП «ПЦЄЗ ДО» укладені договори: 01 серпня 2017 року про постачання електричної енергії на освітлення місць загального користування та електроенергію ліфтів та сплати за рахунок довірителя вартості використаної довірителем електроенергії; 01 червня 2017 року № 4 про юридичні послуги (своєчасне внесення змін в базу особистих рахунків, обробка особистих рахунків, формування бази даних пільгової категорії громадян, прийняття плати у населення за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і т.і. (а.с.170-172 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 20 березня 2013 року № 87 «Про затвердження побудинкових тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду м. Красноармійськ» затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду міста Красноармійська по кожному будинку окремо згідно з додатком (а.с. 23-24 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 20 лютого 2013 року № 44 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» встановлено тарифи на послуги з вивезення та знешкодження побутових відходів, що надаються КП «Управління міського господарства» згідно з додатком (а.с. 26 т. 1).

Заступником Красноармійского міського голови та Покровського міського голови затверджені графіки вивезення побутових відходів на 2016, 2017 роки (а.с.78, 80 т. 1).

Згідно довідки по о/р № 517 за період з грудня 2014 року по листопад 2017 року за послуги по утриманню будинку за адресою: АДРЕСА_1, розмір заборгованості становить 2 751 грн. 84 коп., заборгованість по вивозу твердих побутових відходів за вказаний період - 1 378 грн. 50 коп. (а.с.8, 9). Вказані суми заборгованості правомірно стягнуті судом першої інстанції з відповідачів в солідарному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 наголошує на тому, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов неналежного позивача, не встановивши права та обовязки учасників правовідносин. Вказане посилання є необґрунтованим, оскільки відповідно п. 2.1.7 Статуту Комунального підприємства «Покровський центр єдиного замовника Донецької області», затвердженого рішенням міської ради від 17 липня 2016 року № 7/14-17 одним з основних напрямків діяльності підприємства є сприяння постачальникам комунальних послуг в роботі із повернення заборгованості споживачів (населення) по наданим комунальних послугам ( а.с. 160 т. 1).

07 червня 2017 року між ФОП ОСОБА_5, як виконавцем (надавачем) житлово-комунальних послуг, та КП «ПКЄЗ ДО» укладено додаткову угоду до Договору доручення № 4 від 01 червня 2017 року якою сторони погодили, що КП «ПКЄЗ ДО» має право звертатися до суду від імені та за рахунок довірителя з заявами про стягнення заборгованості з осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 219 т. 1).

Таким чином, довід апеляційної скарги про те, що позов подано неналежним позивачем, є необгрунтованим.

Посилання відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на безпідставне покладання обвязку відшкодовувати заборгованість на відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, оскільки вони з 2007 року фактично не мешкають за місцем реєстрації, не є членами її сімї і, як наслідок, не користуються послугами з утримання будинку та прибудинкової території не приймаються апеляційним судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК УРСР повнолітні члени сімї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Частиною 2 ст. 64 цього кодексу визначено, що до членів сімї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Факт проживання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не за місцем реєстрації відповідачем ОСОБА_1 не підтверджений належними доказами відповідно до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, яким передбачено реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано відсутність укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг є безпідставними, оскільки встановлено, що відповідачу надавалися такі послуги, а сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від обов`язку оплачувати надані послуги.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постановах від 19 листопада 2015 року у справі № 6-582цс15 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює право споживача на отримання послуг та обов'язок їх оплачувати.

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців комунальних послуг.

Згідно положень даної статті у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

З огляду на те, що належним чином оформлених актів-претензій споживачів - відповідачів по даній справі відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» матеріали справи не містять, суд правильно виходив із того, що відповідачами не надано суду належних і допустимих доказів того, що житлово-комунальні послуги їм не надавалися або були неналежної якості, а також докази звернення ним із претензією щодо надання неякісних послуг. Матеріали справи також не містять доказів задоволення претензій відповідача щодо ненадання житлово-комунальних послуг.

Доводом апеляційної скарги є відсутність у матеріалах справи обовязкового обґрунтованого розрахунку боргу, відсутність планових графіків виконання відповідних робіт (послуг) за оскаржуваний період і докази про їх виконання у повному обсязі в строк та належної якості.

Із залучених до матеріалів справи довідок по особовому рахунку № 517 за послуги по утриманню будинку та вивозу твердих побутових відходів за період з грудня 2014 року по листопад 2017 року (а.с. 8,9 т. 1) вбачається, що мешканці у кількості 5 чоловік квартири № 35 будинку № 6 мікрорайону Южний в м. Покровську жодної оплати за ці послуги не здійснювали, з огляду на що зазначено заборгованість, яка утворилася за вказаний період.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ціна позову у цій справі складає 4 130 грн. 34 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п/п 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, виходячи з чого постанова суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: Л.І. Соломаха

О.Д. Канурна

Повне судове рішення складено 15 травня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований