Справа №: 343/340/19
Провадження №: 2/0343/263/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 квітня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовною заявою ПрАТ Страхова компанія "ПЗУ України" до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 3 680 грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати на оплату судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» і ОСОБА_2 було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 6201951 від 31.03.2017 року, за яким страховик зобовязався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоровю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Vоlkswagen Раssаt, державний реєстраційний номер LZА62988 .

11.10.2017року в місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля під управлінням ОСОБА_1, а також за участю транспортного засобу Skoda Осtаvіа, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, під управлінням ОСОБА_4.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Skoda Осtаvіа, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2017 року по справі № 343/1990/17 особою, винною в настанні ДТП, визнано ОСОБА_1 та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно калькуляції № 187326 від 19.10.2017 року, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 4 264 грн. 90 коп.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи - ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 3 680 грн. 83 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 13.10.2017 року та страхового акту № UА038/L01/03 від 18.04.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 14960 від 19.04.2018 року.

Згідно з положеннями підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних

засобів»- у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до абз. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»- страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

У звязку з тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

23.07.2018 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вимога повернулася у звязку із закінченням терміну зберігання.

Представник позивача ОСОБА_5, (довіреність №1302 а.с.25) в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.31,45,49), подав заяву згідно якої просить розглядати справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення (а.с.32).

Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання на повторний виклик не зявився, причину своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленим, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.44), оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судові засідання (а.с.39,48), від нього не поступив відзив на позов.

Суд вважає, за можливе відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України розглянути справу без участі відповідача, належним чином повідомленого в порядку п.п. 1 ч.7 ст. 128 ЦПК України, який повторно не з'явився в судове засідання, не подав суду відзиву на позов, на підставі наявних у справі даних і доказів , ухвалиши заочне рішення.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності , вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1, п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Судом встановлено, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» і ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 6201951 від 31.03.2017 року, за яким страховик зобовязався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоровю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме : автомобіля Vоlkswagen Раssаt, державний реєстраційний номер LZА62988 (а.с.6).

11.10.2017року в місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля під управлінням ОСОБА_1, а також за участю транспортного засобу Skoda Осtаvіа, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, під управлінням ОСОБА_4.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Skoda Осtаvіа, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

13 жовтня 2017 р. потерпілий ОСОБА_4, звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 11.10.2017 р. (а.с.15-17)

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2017 р. в

справі №343/1990/17, водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адмiнiстративне правопорушення, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постанова набрала законної сили (а.с.11).

У відповідності до вказаної постанови, ОСОБА_1, 11.10.2017 року о 20:30 годин в м.Львів по вул.Ю.Липи,45, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. LZA 62988, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9, 2.3Б Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ремонтною калькуляцією № 187326 від 19 жовтня 2017 року -вартість ремонту транспортного засобу Skoda Осtаvіа, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 3680,83 грн. (а.с. 12).

18.04.2018 року співробітниками ПрАТ СК "ПЗУ України" було складено страховий акт № UA038/L01/03 (а.с.18)

Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA038/L01/03, розмір збитку становить 3680,83грн. , розмір страхового відшкодування становить 3680.83 грн. (а.с.19) .

Відповідно до платіжного доручення № 14960 від 19 квітня 2018 року ПрАТ СК"ПЗУ України" виплатило ОСОБА_3, страхове відшкодування в розмірі 3680,83 гривень (а.с. 20).

Представник позивача на підтвердження позовних вимог посилається на неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку.

Та обставина, що водій забезпеченого транспортного засобу Vоlkswagen Раssаt, державний реєстраційний номер LZА62988, ОСОБА_1 не виконав обовязок письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, відповідачем не спростована.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, передбачено обов?язок страхувальника повідомляти Страховикові про настання страхового випадку в строк, встановлений договором.

Правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Однак, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке у своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі № 6-284цс15 та від 22 червня 2016 року по справі № 6-1253цс16.

ОСОБА_6 Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у

страховика не виник обовязок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обовязку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, що узгоджується зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року №208/7291/13-ц, «відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 закону №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше від трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте якщо: факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування - то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинне ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобовязаннях.

Це узгоджується з висновками, викладеними у постановах ВСУ від 16.09.2015 у справі №6-284цс15 та від 22.03.2017 у справі №6-2011цс16. Отже, якщо: факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила з потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його то висновки судів про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для предявлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні пп.33.1.4 п.33.1 ст.33, пп.«ґ» 38.1.1 п.38.1 ст.38 закону №1961-IV.

Крім того, ПрАТ СК "ПЗУ Україна" не доведено, що відсутність письмового повідомлення страховика про ДТП відповідачем ОСОБА_7 призвела до необґрунтованих виплат.

З матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач визнав зазначений випадок страховим, добровільно сплатив страхове відшкодування, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не вплинув на розмір відшкодування та його підстави, та не завадив позивачу встановити обставини страхового випадку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає і у задоволенні позову ПрАТ Страхової компанії "ПЗУ України" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкодислід відмовити.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 989, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 12, 13, 76 81, 82, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд-

В И РІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ПрАТ Страхова компанія "ПЗУ України" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» м.Київ вул.Січових Стрільців, 40, , п.і.04053 .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, 77503.

Суддя: