У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2019 Справа №607/7134/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Пастернак О.В.

представника скаржника ОСОБА_1

представника Тернопільського

міського відділу ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, зацікавлені особи ОСОБА_4, Дочірнє підприємство «Добродій-Сервіс-3» Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій ЛТД» ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, зацікавлені особи ОСОБА_4, Дочірнє підприємство «Добродій-Сервіс-3» Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій ЛТД», у якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №55041163, винесену 03.01.2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 щодо складання 12.12.2018 р. акту державного виконавця, яким встановлено неможливість виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/7134/16-ц без участі боржника; зобовязати старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 провести усі необхідні виконавчі дії, в тому числі без участі боржника, спрямовані на фактичне виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.09.2017р. по справі № 607/7134/16-ц, яким зобовязано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні квартирою №3, що в будинку №7 по вул. Овочевій в м. Тернополі та приміщенням загального користування (міжквартирним коридором) на першому поверсі будинку №7 по вул.. Овочевій в м. Тернополі, шляхом демонтажу перегородки з металевими дверима, встановленої в міжквартирному коридорі спільного користування перед квартирою №2 в будинку №7 по вул. Овочевій в м. Тернополі.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник вказує на те, що 03.11.2017 року державним виконавцем ТМВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Гурин Р.М. відкрито виконавче провадження №55041163 щодо виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/7134/16-ц, відповідно до якого ОСОБА_4 зобовязано усунути перешкоди в користуванні квартирою №3, що в будинку №7 по вул. Овочевій в м. Тернополі та приміщенням загального користування (міжквартирним коридором) на першому поверсі будинку №7 по вул. Овочевій в м. Тернополі, шляхом демонтажу перегородки з металевими дверима, встановленої у міжквартирному коридорі спільного користування перед квартирою №2 в будинку №7 по вул. Овочевій в м. Тернополі. Станом на даний час, згадане судове рішення не виконане. За матеріалами виконавчого провадження, державними виконавцями неодноразово здійснювались виходи за адресою: м. Тернопіль, вул. Овочева, 7/2 та встановлювався факт невиконання рішення суду, винесено постанови про накладення штрафів на боржника ОСОБА_4 у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, 03.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №55041163 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону). Із змісту постанови вбачається, що 12.12.2018 року старшим державним виконавцем Костишин П.П. складено акт про те, що рішення суду без участі боржника виконати неможливо, оскільки демонтаж металевої перегородки відкриє доступ до квартири та особистих речей боржника. Скаржник вважає, що зазначена постанова державним виконавцем винесена з порушенням норм законодавства. Зазначила, що перегородка з металевими дверима, яка підлягає демонтажу не є вхідними дверима до квартири №2, що належить відповідачу, а лише відділяє частину міжквартирного коридору, створюючи так званий «тамбур». Крім цього, державний виконавець має право звернутись до суду із відповідним поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи та за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити до таких приміщень (п. п. 4, 13 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, виконавець, всупереч приписів ст.ст. 13, 18, 63 Закону України «Про виконавче провадження», не вчинивши усіх необхідних виконавчих дій, спрямованих саме на фактичне виконання рішення суду, в тому числі залучення до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, які б давали можливість виконати рішення суду, закінчив виконавче провадження безпідставно мотивуючи таке рішення неможливістю виконання рішення суду без участі боржника.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити, з мотивів наведених у скарзі.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив, у задоволенні скарги просить відмовити за безпідставністю.

Зацікавлені особи - ОСОБА_4 та представник ДП «Добродій-Сервіс-3» ТОВ «Добродій ЛТД» в судове засідання не зявилися та про причину неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства - обовязковість виконання рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ст. 447 ЦПК України, передбачене право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою в разі, якщо вони вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Також, згідно п. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

03 листопада 2017 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55041163 з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/7134/16-ц, відповідно до якого ОСОБА_4 зобовязано усунути перешкоди в користуванні квартирою №3, що в будинку №7 по вул. Овочевій в м. Тернополі та приміщенням загального користування (міжквартирним коридором) на першому поверсі будинку №7 по вул. Овочевій в м. Тернополі, шляхом демонтажу перегородки з металевими дверима, встановленої у міжквартирному коридорі спільного користування перед квартирою №2 в будинку №7 по вул. Овочевій в м. Тернополі.

13 листопада 2017 року, зазначеним державним виконавцем складено акт щодо невиконання судового рішення боржником.

22 листопада та 20 грудня 2017 року зазначеним державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_4 за невиконання зазначеного судового рішення.

06 червня, 30 липня 2018 року, 02 січня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС складено акт про невиконання вказаного судового рішення. Крім цього 12 грудня 2018 року зазначеним виконавцем складено акт у якому зазначено, що виконати рішення суду без участі боржника неможливо, оскільки демонтаж металевої перегородки відкриє доступ до квартири та особистих речей боржника.

24 липня, 20 вересня 2018 року боржнику ОСОБА_4 надіслано вимоги щодо зобов»язання її усунути перешкоди в користуванні квартирою №3 в будинку 37 по вул..Овочева та приміщенням загального користування )міжквартирним коридором) на першому поверсі будинку №7 по вул..Овочевій шляхом демонтажу перегородки з металевими дверима встановленої в міжквартирному коридорі спільного користування. Також, зазначено, що опитані сусіди боржника не володіють інформації про його місцезнаходження.

03 січня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у якій зазначено, що 12.12.2018 року державним виконавцем було складено акт, що рішення суду без участі боржника виконати не можливо, оскільки демонтаж металевої перегородки відкриє доступ до квартири та особистих речей боржника. Зазначенолю службовою особою постановлено виконавче провадження №55041163 закінчити на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

04.01.2019 р. начальником Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_5 направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, передбаченого ст. 382 КК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно із ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у тому числі: - за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; - викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; - у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

В силу вимог ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до вимог ст..63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проаналізувавши матеріали справи, а також докази надані сторонами, суд вважає, що дії державного виконавця в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №55041163 від 03.11.2017 року з примусового виконання виконавчого листа №607/7134/16-ц, виданого 25 вересня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» слід визнати неправомірними та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та слід зобовязати державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у провадженні якого перебуває виконавче провадження №55041163 з примусового виконання виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом від 22 лютого 2017 року №607/7134/16а, вчинити усі необхідні виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», направлені на своєчасне та повне виконання зазначеного виконавчого листа. При цьому суд вважає, що державним виконавцем винесено спірну постанову передчасно, не використано у повній мірі його права надані йому ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі примусового входження за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, виклику боржника, а у випадку його нез»явлення без поважних причин, застосування до нього приводу, звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням. Також, суд вважає, що державний виконавець прийшов до помилкового висновку, зазначивши у своєму акті від 12 грудня 2018 року про неможливість виконання зазначеного виконавчого листа без участі боржника, у вз»язку із тим, що демонтаж спірної металевої перегородки згідно судового рішення, відкриває доступ до квартири та особистих речей боржника, оскільки у нього не було відомостей про те, що такі речі боржника там знаходяться, не було здійснено примусове входження у зазначене приміщення, відгороджене боржником, з метою з»ясування вказаних обставин. За таких обставин скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд вважає, що вимоги скаржника щодо визнання неправомірним дій старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС щодо складання ним 12.12.2018 року акту, яким встановлено неможливість виконання судового рішення не підлягають до задоволення, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право на складання акту у випадку наявності у нього такого переконання.

Відповідно із ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, зацікавлені особи ОСОБА_4, дочірнє підприємство «Добродій-Сервіс-3» товариства з обмеженою відповідальністю «Добродій ЛТД» задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №55041163 від 03.11.2017 року з примусового виконання виконавчого листа №607/7134/16-ц, виданого 25 вересня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №55041163 від 03 січня 2019 року, винесену старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Зобовязати державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у провадженні якого перебуває виконавче провадження №55041163 з примусового виконання виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом від 22 лютого 2017 року №607/7134/16а про зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні квартирою №3 у будинку №7 по вул.Овочевій в місті Тернополі, шляхом демонтажу перегородки з металевими дверима, встановленої в міжквартирному коридорі спільного користування перед квартирою №2, що в будинку №7 по вул.Овочевій в місті Тернополі та привести його в попередній стан, вчинити усі необхідні виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», направлені на своєчасне та повне виконання зазначеного виконавчого листа.

У решті вимог скарги, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_6