16.04.2019 227/1565/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ

15 квітня 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про винесення судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2, аліментів на свою користь на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 40 відсотків частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Вивчивши заяву та наявні матеріали, встановлено, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, у зв'язку з чим, у видачі судового наказу слід відмовити виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до статті 161 ЦПК України чітко передбачені, вимоги, за якими може бути видано судовий наказ.

Пунктами 4, 5 статті 161 ЦПК України передбачено видачу судового наказу, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів:

- у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

- у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтею 161 ЦПК України не передбачено стягнення аліментів в розмірі 40 відсотків частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника.

У відповідності з п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 161 цього Кодексу.

Оскільки розмір аліментів, які просить стягувати ОСОБА_1, не передбачений ст.161 ЦПК України як такий, що підлягає розгляду в порядку наказного провадження, їй належить відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.3-6 ч.1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст.161,165,166,353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за її заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.М. Левченко

16.04.2019