1Справа № 335/6376/19 2/335/2025/2019
11 вересня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову вказавши наступне.
Відповідно до укладеного договору б/н від 08.10.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
ОСОБА_1 зобов`язався повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобов`язання, згідно умов договору, однак зобов`язання за вказаним договором виконані ним не були.
У зв`язку із неналежним виконанням умов укладеного договору відповідачем, виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2019 року становить 16 277,34 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 2 050 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 13 213,23 гривень, штрафів у сумі 250 гривень (фіксована частина) та 763,21 гривень (процентна складова).
Вказану суму заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та стягнути на його користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору.
Ухвалою суду від 21.06.2019 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання та подання Закритому акціонерному товариству Комерційному Банку «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», письмової заяви б/н від 08.10.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується підписанням ним заяви від 08.10.2008 року (а.с. 11).
Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 8-10), у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, заборгованість за тілом кредиту позичальника ОСОБА_1 перед позивачем станом 31.03.2019 року склала 2050,90 гривень, з якого також простежується динаміка користування кредитними коштами відповідачем, та, з урахуванням суми наданих коштів та залишку кредиту до сплати позичальником, суд приходить до висновку про користування відповідачем кредитними коштами.
Зазначений розрахунок позивача в частині заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростований, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення кредитних коштів.
Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази порушення позичальником умов кредитного договору, шляхом неналежного виконання зобов`язань за договором, яким умови кредитного договору не оспорювалися, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом - 13 213,23 гривень, штрафи у сумі 250 гривень (фіксована частина) та 763,21 гривень (процентна складова).
Позивач до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розміщені на його офіційному сайті, за якими позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 б/н від 08.10.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, базова процентна ставка за кредитом становить 3 відсотки на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія не встановлена (а.с. 11-12). Однак, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачу нараховані відсотки за процентною ставкою (поточною) - 36, процентною ставкою (простроченою) 72.
Разом з тим, за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Крім того, у копії поданої відповідачем заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф 500 гривень + 5% від суми позову.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків у нарахованому Банком розмірі за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума коштів за тілом кредиту, які були отримані відповідачем, що становить заборгованості за кредитним договором, позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ „ПриватБанк про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 050,90 гривень є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, та суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості.
В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 13 213,23 гривень та штрафів у сумі 250 гривень (фіксована частина) та 763,21 гривень (процентна складова), є необгрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 гривня.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» суму заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 08.10.2008 року у розмірі 2 050 (дві тисячі п`ятдесят гривень) 90 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок, а всього стягнути 3 971 (три тисячі дев`ятсот сімдесят одну) гривню 90 копійок.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: В.В.Калюжна