Ухвала

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 569/16703/17

провадження № 61-5270 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору довічного утримання, скасування запису у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, визнання права власності на квартиру,

В с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, в обґрунтування вимог якого посилалася на те, що 19 червня 2013 року між нею та ОСОБА_6 укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О. А. і зареєстровано у реєстрі за № 984. За умовами вказаного договору ОСОБА_5 (відчужувач) передає у власність ОСОБА_6 (набувача) належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 на умовах цього договору зобов'язана забезпечувати її утримання довічно.

Зазначає, що з червня 2017 року ОСОБА_6, як набувач за договором, припинила виконувати свої обов'язки, а саме вчасно сплачувати щомісячні платежі в розмірі 600,00 грн, що є істотними умовами цього договору, з липня 2017 року припинила сплачувати комунальні послуги на ім'я ОСОБА_5, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати за користування комунальними послугами. Позивач не отримує щомісячних платежів, перебуває у скрутному матеріальному становищі, часто хворіє, одинока, потребує стороннього догляду, проте не має належних засобів для існування та медичного обслуговування. Через укладення договору вона позбавлена державної опіки, яку надають служби соціального захисту літнім одиноким особам.

Враховуючи наведене, просила позов задовольнити та розірвати договір довічного утримання, скасувати запис у Державному реєстрі прав на нерухоме майно і визнати право власності на квартиру.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 29 січня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

11 березня 2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4, яка є правонаступником ОСОБА_5, просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального і процесуального права, не надано належну оцінку доказам у справі. Крім того, ОСОБА_4 зазначає, що судами не враховано безпорадного стану позивача, яка потребувала не тільки грошового забезпечення, а і стороннього догляду, оскільки через похилий вік та стан здоров'я не могла себе обслуговувати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 березня 2019 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про звільнення її від сплати судового збору, в обґрунтування якого посилається на те, що є пенсіонером, а її середньомісячний дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму. На підтвердження розміру пенсії надає довідку ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 04 березня 2019 року № 43569, з якої вбачається, що розмір отриманої нею пенсії за шість місяців становить - 10 822,79 грн, тобто за рік - 21 645,58 грн.

Згідно із частиною 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний період.

Таким чином, 5 відсотків від розміру річного доходу позивача становить - 1 082,28 грн, а розмір судового збору, який підлягає сплаті, виходячи з позовних вимог, перевищує вказані 5 відсотків, тому суд приходить до висновку про задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що 19 червня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О. А. і зареєстрований у реєстрі за № 984.

За умовами цього договору ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_6 належну їй на праві власності квартиру № АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 зобов'язалася забезпечувати її утриманням довічно.

Відповідно до пункту 5 зазначеного договору набувач зобов'язується довічно утримувати відчужувача, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб, створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідним послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовились, що утримання, у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600,00 грн на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

ОСОБА_5 засвідчила у договорі, що визначена сума щомісячного утримання є достатньою для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов Договору.

Окрім щомісячного грошового утримання сторони передбачили: 1) одноразове грошове утримання, що визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 26 000,00 грн, які відчужувач повністю отримала від представника набувача перед підписанням договору довічного утримання, що підтверджується розпискою від 19 червня 2013 року; 2) щомісячну оплату комунальних послуг, перелік та спосіб оплати яких визначено в пункті 5 зазначеного договору: послуг ЖЕК з утримання будинку; плати за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (в обсязі: гаряча вода до 4 куб. м, холодна вода до 4 куб. м), електроенергія в обсязі до 150 кВт/год, абонентська плата за телефон (крім міжнародних, міжміських розмов та розмов з абонентами мобільного зв'язку), послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону; 3) довічне право відчужувача на проживання у вищевказаній квартирі; 4) обов'язок набувача здійснити поховання відчужувача після його смерті.

Відповідно до статті 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Істотними умовами договору довічного утримання є назва сторін договору (місце проживання або місцезнаходження, ідентифікаційний номер - для фізичних осіб та ідентифікаційний код за даними ЄДРПОУ - для юридичних осіб); предмет договору довічного утримання (житловий будинок, квартира або її частина, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність); відомості про документ, що підтверджує право власності на відчужуване за договором майно; вартісна оцінка майна, що відчужується за договором, розмір (вартість) та форма надання утримання та (або) догляду.

Відповідно до частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов договору належать умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, судами попередніх інстанцій належним чином досліджено докази у справі та правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема, судами встановлено, що підписавши зазначений договір довічного утримання, ОСОБА_5 підтвердила, що нею схвалено усі умови, які нею прочитані до підписання, є зрозумілими та відповідають реальній домовленості, її волевиявлення є вільним, усвідомленим та відповідає її внутрішній волі, а також їй зрозумілі правові наслідки укладення такого договору. Крім того, вказаний правочин посвідчено нотаріусом відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», а у ОСОБА_5 відсутня заборгованість з оплати комунальних послуг.

Отже, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем належним чином та в повному обсязі виконувалися зобов'язання за договором довічного утримання, позивачем таке виконання договору приймалося, тобто договір обома сторонами виконувався, тому підстави для його розірвання відсутні.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору довічного утримання, скасування запису у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, визнання права власності на квартиру.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська