Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку поділу майна подружжя

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Щасливого О.Р.

представника відповідача адвоката Уткіна О.Є.,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,уточненим в процесі розгляду справи,в якому заявив вимоги до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку поділу майна подружжя.

В позові зазначає,що з 20.08.2004 р.він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою,сторони є батьками ОСОБА_3 ,2004 р.н.

В період шлюбу 09.08.2006 р.між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк»,за згодою ОСОБА_4 ,було укладено кредитний договір №zpe0AU28300342 ,за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 64639 гр.на придбання автомобілю «ЗАЗ DAEWOO» 2006 року випуску,переданого у заставу банку з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком.

На підставі рішень Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20.03.2013 р.та від 11.05.2017 р.в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 по вказаному кредитному договору було звернуто стягнення на предмет застави та реалізовано автомобіль за грошову суму 56000 гр.,стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку залишок заборгованості у розмірі 49523 гр.05 коп.

Станом на 01.04.2019 р. ОСОБА_1 повністю погасив заборгованість перед банком.

Позивач посилається на те,що на час звернення до суду з цим позовом шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені,сплачені ним кошти на погашення кредитної заборгованості за автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя,є спільними борговими зобов`язаннями сторін та підлягають поділу між ними,виходячи з рівності часток подружжя у спільній власності.

Просить суд з підстав,передбачених ст.60,61,69,70 СК України,в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_4 на його користь Ѕ частину заборгованості за кредитним договором №zpe0AU28300342 від 09.08.2006 р.у розмірі 24761 гр.52 коп.та всі документально підтверджені судові витрати.

У вступному слові позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Щасливий О.Р.підтримали позов з підстав,викладених вище.

Відповідач ОСОБА_4 надала письмову заяву про розгляд справи без її участі,виклавши пояснення по суті спору.

Представник відповідача адвокат Уткін О.Є.проти позову заперечував з посиланням на те,що хоча зазначений у позові автомобіль був придбаний у період шлюбу між сторонами за кошти,отримані у кредит,поділу спільного майна між сторонами не відбулося,позивач не надав доказів про звернення рішення Комунарського районного суму м.Запоріжжя від 11.05.2017 р.до виконання та про розміру грошових коштів,фактично сплачених ним банку в погашення заборгованості за кредитним договором

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши усні пояснення представників та учасників справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України,завданнями цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що з 20.08.2004 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що надано копія свідоцтва(а.с.9),на час розгляду даної справи шлюб між ними розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2018 р.№ 336/2242/18.

В період шлюбу сторонами був придбаний автомобіль «ЗАЗ DAEWOO» 2006 року випуску за кошти,отримані у кредит на підставі кредитного договору №zpe0AU28300342 від 09.08.2006 р.,укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк»,за згодою ОСОБА_4

До розірвання шлюбу між сторонами кредит не був погашений у повному обсязі.

На підставі рішення Комунарського районного суму м.Запоріжжя від 20.03.2013 р.у цивільній справі № 812/9546/12,в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №zpe0AU28300342 від 09.08.2006 р. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «ЗАЗ DAEWOO» 2006 року випуску шляхом його продажу (а.с.18-23,24-26).

Як встановлено з меморіальних ордерів від 08.07.2015 р.,грошові кошти у сумі 56000 гр.,від реалізації предмету застави зараховані ПАТ КБ «Приватбанк» в погашення заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору від 09.08.2006 р.(а.с.27-29).

На підставі рішення Комунарського районного суму м.Запоріжжя від 11.05.2017 р.у цивільній справі № 333/7480/15-ц,в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №zpe0AU28300342 від 09.08.2006 р.,з нього стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошову суму 49523 гр.05 коп.(а.с.30-33,34).

Як вбачається з довідок ,виданих позивачу у ПАТ КБ «Приватбанк»,станом на 01.04.2019 р. заборгованість за кредитним договором №zpe0AU28300342 від 09.08.2006 р. відсутня(а.с.73-74).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтував з посиланням на те,що кошти,сплачені у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,що укладався у період шлюбу в інтересах сім`ї, є спільним майном подружжя та підлягають поділу між сторонами,однак суд з цим не погоджується з таких підстав.

Тлумачення ст.61 СК свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС.

У постанові Великої палати ВС від 21.11.2018 р. у справі №372/504/17 зроблено висновок, про те,що у ст.60 СК закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст.368 ЦК.

У ч.1 ст.70 СК встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1, 2 ст.71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК).

Суд виходить з того,що приданий сторонами у період шлюбу за кредитні кошти автомобіль є об`єктом права сумісної власності подружжя, але посилання позивача на те, що відповідач повинен компенсувати йому 1/2 частину фактично сплачених коштів за автомобіль суперечить точному змісту ч.2 ст.364 ЦК, оскільки співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Отже, вказана норма закону передбачає право співвласника отримати від іншого співвласника грошову або іншу компенсацію саме вартості його частки в спільному майні, а не частку фактично сплачених за це майно коштів.

Крім того,позивач не підтвердив доказами,яку суму кредитної заборгованості ним було погашено в період шлюбу з позивачем до його розірвання 16.08.2018 р.,а яку суму сплачено після розірвання шлюбу до 01.04.2019 р.,оскільки саме на цю дату банківська установа констатує факт відсутності заборгованості по кредитному договору.

На момент звернення ОСОБА_1 цим з позовом,набутий сторонами у справі за час перебування в шлюбі автомобіль примусово відчужений в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника, а не кошти, за які подружжям було набуте спільне майно в період шлюбу,позивач вправі вимагати стягнення з відповідача 1/2 частини вартості придбаного під час шлюбу автомобіля, а не стягнення грошової компенсації виплаченого кредиту,проте таких вимог ним не заявлено та доказів на їх підтвердження не надано.

Аналогічний висновок зроблений в постанові ВС у складі колегії суддів другої судової палати КЦС від 12.12.2018 у справі №607/4701/13-ц та постанові ВС у складі колегії суддів другої судової палати КЦС від 09.01.2019 у справі №643/4589/15-ц.

Зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України,судові витрати по сплаті судового збору позивачу не компенсуються.

На підставі ст.60,70,71 Сімейного кодексу України , ст.364,368 Цивільного кодексу України, ст.ст.12,13,76,81,141,258,259,263,265,353,355 ЦПК України,суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко