РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2019 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Якуші Н.В.,
при секретарі судових засідань Коваль А.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
28.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 8526 грн., щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2019 року і до повноліття дитини.
Ухвалою Київського районного суду м. Харків 29 серпня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надала заяву, якою позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, слухати справу просила за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 2000 грн., проти стягнення аліментів в сумі 8526 грн. заперечував, зазначивши, що це забагато та сума є необґрунтованою. Суду підтвердив, що бажає допомагати своїй дитині, на теперішній час працює неофіційно, займається будівництвом, розмір заробітної плати є нестабільним і залежить від замовлень, інших осіб на утриманні не має, дійсно має у власності квартиру, у користуванні автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 НОМЕР_1 , проте вказаний автомобіль за правовстановлюючими документами належить позивачу. Щодо автомобіля НОМЕР_2 , то зазначив, що він у 2007 році був відчужений за біржовою угодою №20752824, про що надав відповідні докази у судовому засіданні.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановлені судом обставини.
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження, серії НОМЕР_3 від 29.04.2014 року). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивачка зазначена матір`ю дитини, відповідач батьком.
Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю.
З пояснень відповідача та наданих суду доказів, судом встановлено, що відповідач дійсно є засновником ТОВ «УТК ПЛАСТ», доказів ліквідації підприємства суду не надано, проте і не надано відомостей про прибутковість підприємства, клопотань про витребування доказів з податкової інспекції щодо розміру отриманих доходів ТОВ «УТК ПЛАСТ» від позивача не надходило, відповідач в свою чергу зазначив, що на теперішній час до податкової інспекції надається податкові декларації із нульовими показниками.
З наданої до суду копії трудової книжки судом встановлено, що 01.05.2015 року відповідач звільнений з посади керівника ТОВ «УТК ПЛАСТ».
Також з пояснень відповідача судом встановлено, що останній не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї.
Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто.
Норми права, що підлягають застосуванню.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.
Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).
Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти.
Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.
Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна.
Отже, суд, враховуючи пояснення відповідача та відсутність даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину.
При визначенні розміру аліментів на дітей у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, однак на час ухвалення рішення судом працює неофіційно, має мінливий дохід, є власником квартири, інших осіб на своєму утриманні не має, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 2000 грн.
Мотивуючи своє рішення про часткове задоволення позову, суд вказує, що позивачем було заявлено вимогу лише про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в той час, як в обґрунтування розміру аліментів у сумі 8526,00 грн., які на її думку підлягають до стягнення з відповідача, позивач наводить наявність особливих обставин, пов`язаних із лікуванням, розвитком дитини, які потребують додаткових витрат, що є окремою підставою для звернення до суду.
Так, відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Проте з такими позовними вимогами позивач до суду не зверталась.
Також суд зазначає про безпідставність посилань позивача на витрати, які вона змушена нести у зв`язку із орендою квартири у місті Харкова, оскільки предметом розгляду цієї цивільної справи є стягнення коштів на утримання дитини. Крім того, у своїй заяві про слухання справи за її відсутності, яку вона скерувала до суду, остання вказала, що тимчасово мешкає у Полтавській області.
Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що у відповідача нерегулярний, мінливий дохід, а також, що відповідач частково визнав позовні вимоги у розмірі 2000 грн. та враховуючи, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину в 2019 році в Україні для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень,з 1 липня - 1699 гривень,з 1 грудня - 1779 гривні, у зв`язку з чим суд частково задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 28.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Судові витрати.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст.7, 8, 12, 13, 141, 258-259 ЦПК України, ст.ст.180,181,182,184,192 СК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн., щомісяця, починаючи з 28.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят всім) грн. 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , адреса для листування АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 01.11.2019 року.

Суддя-