Ухвала

01 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 559/322/17

провадження № 61-12068ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 січня 2019 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 січня 2019 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 034, 46 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 травня 2019 року

з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 січня 2019 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернуто заявнику.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу, у якій представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 53 543, 17 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, віднесена до категорії малозначних.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников