Справа № 351/1475/18
Провадження № 22-ц/4808/545/19
Головуючий у 1 інстанції Собко В. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: заявника ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3; представників апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи: Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, Орган опіки та піклування Снятинської РДА про заміну опікуна та встановлення опіки, за апеляційною скаргою представника Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради на рішення Снятинського районного суду, ухвалене головуючим суддею Собком В.М. 27 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про заміну опікуна та встановлення опіки. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначив, що є

рідним братом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого визнано інвалідом ІІ групи з дитинства. Згідно з випискою з історії хвороби №1477/2017 ОСОБА_5 рекомендовано спостереження і лікування в будинку інтернаті (діагноз - легка розумова відсталість з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю у формі агресивної поведінки). ОСОБА_4 перебуває в Снятинському психоневрологічному інтернаті з 24.10.2017 року по даний час. Заявник вказав, що його брат потребує постійного стороннього догляду та супроводу. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.09.2016 року ОСОБА_4 визнано недієздатним та призначено йому опікуна - ОСОБА_6 Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер. У ОСОБА_4 з близьких рідних залишився тільки заявник. Крім того, заявник за станом здоров'я може бути опікуном, ознак психологічних захворювань у нього не виявлено. ОСОБА_2 вказав, що навчається у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини «Україна» ІV рівня акредитації та займає квартиру площею 67,30 м.кв., скарг та заяв на його поведінку від сусідів не надходило, а тому просив призначити його опікуном недієздатного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Снятинського районного суду від 27 лютого 2019 року заяву задоволено. Призначено ОСОБА_2 опікуном недієздатного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незеконність рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказав, що суд першої інстанції з порушенням вимог ч. 4 ст. 293 ЦПК України розглянув справу одноосібно без участі двох присяжних, тобто неповноважним складом суду. Крім того, згідно «Правил опіки та піклування» опікунами не можуть бути особи, які перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах. Представник Департаменту послався на довідку Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні № 3 від 08.06.2018 р. про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у вказаній лікарні з 2012 року та йому встановлено третю психіатричну групу інвалідності що, на думку апелянта, виключає можливість призначення ОСОБА_2 опікуном недієздатної особи. Вказану довідку не було досліджено судом першої інстанції та їй не надано правової оцінки. Крім того, опікунською радою були перевірені матеріально-побутові умови проживання заявника, які є неналежними для проживання. Апелянт зазначає, що за особистим зверненням опікуну ОСОБА_6 було надано дозвіл на влаштування підопічного до психоневрологічного інтернату, в якому недієздатний ОСОБА_4 перебуває з 24.10.2017 року. В той час намірів стати опікуном брата заявник не виявляв, а звернувся з такою заявою після смерті діда ОСОБА_6, який був опікуном. Судом також не залучено до участі в справі Снятинський психоневрологічний інтернат, який здійснює опіку над недієздатним ОСОБА_4 і не з'ясовано думку даного закладу про доцільність призначення брата опікуном та можливість збереження майна закладом. Крім того, судом не встановлено чому заявник не оскаржував рішення опікунської ради від 01.08.2018 року про відмову в наданні йому висновку до суду про доцільність призначення опікуном. Апелянт вказав, що судом з порушенням ч.1 ст. 60 ЦК України не було взято до уваги відсутність подання про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатним братом.

Враховуючи вищенаведене, представник Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради просить оскаржуване рішення суду скасувати та відмовити у заяві про заміну опікуна та встановлення опіки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника, посилаючись на наявні матеріали справи, вважає рішення суду обґрунтованим та вмотивованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Зокрема зазначає, що судом не було порушено вимог ч.4 ст. 293 ЦПК України, оскільки участь присяжних передбачена у визначених вказаною нормою випадках. Крім того, представник ОСОБА_2 зазначає, що заявник не був присутній на засіданні опікунської комісії, не був повідомлений про її рішення належним чином та йому не було роз'яснено про можливість оскарження висновку в разі незгоди з ним. Просить залишити оскаржене рішення без змін.

В засіданні апеляційного суду представники Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради апеляційну скаргу з визначених мотивів підтримали, зазначивши крім того, що рішенням органу опіки і піклування ОСОБА_2 відмовлено у призначенні його опікуном брата. Вважають, що висновок про неможливість встановлення опіки заявником нічим не спростовано. Наголошують, що законом передбачено, що встановлення опіки допускається тільки за поданням органу опіки та піклування. Беручи до уваги наведене, просили оскаржене рішення скасувати.

ОСОБА_2 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили. Рішення суду вважають законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників зацікавлених осіб; ОСОБА_2 та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 визнано недієздатним рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 вересня 2016 року. ОСОБА_2 перебуває з недієздатним у родинних відносинах, є його братом, за станом здоров'я може виконувати обов'язки опікуна, заявнику на праві спільної часткової власності належить квартира, з місць роботи та навчання характеризується позитивно, а тому може бути опікуном ОСОБА_4

До такого висновку суд дійшов з урахуванням документальних відомостей, наданих заявником.

Однак, апеляційний суд не погоджується з цим висновком суду з огляду на таке.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Аналогічні положення містяться у «Правилах опіки та піклування», затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (пункт 3.1.).

Вказані вимоги закону не були взяті до уваги судом першої інстанції.

З протоколу № 9 засідання опікунської ради від 01.08.2018 вбачається, що вирішено відмовити ОСОБА_2 у наданні висновку про доцільність призначення його опікуном над недієздатним ОСОБА_4 (а.с.62-63). Вказане рішення не оскаржувалось заявником. Крім того, із змісту листа Снятинської РДА від 03.10.2018 року вбачається, що органом опіки та піклування не надано суду подання про призначення ОСОБА_2 опікуном у зв'язку з тим, що заявник перебуває на обліку в обласній психоневрологічній лікарні № 3 та згідно п. 3.2. Правил опіки та піклування не може бути опікуном (а.с.64). Вказана обставина підтверджена довідкою №579 від 08.06.2018 Обласної психоневрологічної лікарні № 3 (а.с.142). Згідно висновку МСЕК від 01.12.2016 ОСОБА_2 протипоказано робота в умовах психоемоційного навантаження (а.с.141).

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов'язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Разом з тим, з акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 05.07.2018, вбачається, що останній проживає за адресою АДРЕСА_2. Умови проживання в квартирі незадовільні, крім кімнати, де проживає ОСОБА_2 В квартирі розпочато ремонт на кухні та в одній із кімнат. Три кімнати перебувають в занедбаному стані, в двох із них знаходяться різні старі речі побутового призначення (а.с.97).

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції задовольнив заяву про призначення опікуна у відсутності відповідного подання органу опіки і піклування, яке згідно ч.1 ст.60 ЦПК України є обов'язковим, та без врахування відомостей, які перешкоджають призначенню ОСОБА_2 опікуном брата. Що стосується посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено норми ч. 4 ст. 293 ЦПК України при розгляді справи, то їх апеляційний суд відхиляє, оскільки ч. 2 ст. 293 ЦПК України містить вичерпний перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження у складі одного судді і двох присяжних. Розглядаючи заяву ОСОБА_2 про заміну опікуна та встановлення опіки, суд першої інстанції вірно визначився зі складом суду, який мав розглядати справу даної категорії, та розглянув її у складі одного судді, що відповідає вимогам ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов'язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров'я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов'язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад відповідно до положень ст. 66 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також той факт, що недієздатний ОСОБА_4 перебуває у Снятинському психоневрологічному інтернаті на повному державному забезпеченні (а.с.15), з метою ефективного захисту прав недієздатного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну опікуна.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради задовольнити. Рішення Снятинського районного суду від 27 лютого 2019 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення його опікуном недієздатного ОСОБА_4 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк