КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6140/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Волошин В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року у складі судді Корнілової Ж.О. у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи Державне підприємство Державне комерційне підприємство «Центральний проектний та технічно-дослідний інститут», Міністерство оборони України про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересовані особи Державне підприємство Державне комерційне підприємство «Центральний проектний та технічно-дослідний інститут», Міністерство оборони України.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за вказаною заявою.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції позбавив заявника права на ефективний засіб юридичного захисту, ухвала суду першої інстанції не вмотивована.

Державне підприємство Державне комерційне підприємство «Центральний проектний та технічно-дослідний інститут», Міністерство оборони України відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із положень ч.4 ст.315 ЦПК України та обґрунтовував свої висновки тим, що вбачається спір про право.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян.

Право на судовий захист передбачає конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи із наведеної норм, суд першої інстанції розглядаючи заяву, подану в порядку ст.318 ЦПК України, у разі наявності спору про право, вправі відмовити у відкритті провадження за заявою.

Встановлено, що у грудні 2018 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересовані особи Державне підприємство Державне комерційне підприємство «Центральний проектний та технічно-дослідний інститут», Міністерство оборони України (а.с.1-3).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення (а.с.41).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Разом з тим, оскаржувана ухвала є необґрунтованою, не містить мотивів з яких виходив суд при її постановленні, судове рішення не є повним, ясним, чітким, що суперечить нормам процесуального закону.

Крім того суд першої інстанції в порушення вимог ч.4 ст.315 ЦПК України вирішив питання про відмову у відкритті провадження у складі суду головуючого судді та секретаря, в той час як процесуальний закон визначає порядок вирішення цього питання суддею.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права - статей 260, 315 ЦПК України при вирішенні питання відмови у відкритті провадження, постановив ухвалу у складі суду та не навів мотивів та обґрунтувань з яких він дійшов відповідних висновків.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року скасувати повністю, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи Державне підприємство Державне комерційне підприємство «Центральний проектний та технічно-дослідний інститут», Міністерство оборони України про встановлення фактів, що мають юридичне значення, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «16» квітня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко