Єдиний унікальний номер 741/1190/18
Провадження № 2/741/166/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 25 жовтня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права на майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба по лінії матері - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла її дочка (мати позивача) - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку загальною площею 0,4678 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, і ведення особистого селянського господарства, та розташована в АДРЕСА_2 . Він (позивач) фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки на день смерті постійно з нею проживав, але не може оформити спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи на спадкове майно. У зв`язку із цими обставинами він (позивач) не звертався до нотаріальної контори з метою відкриття спадкової справи.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

- житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування;

- земельну ділянку загальною площею 0,4678 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, і ведення особистого селянського господарства, та розташована в АДРЕСА_2 .

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 1965 року виконкомом Носівської міської Ради депутатів трудящих ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво жилого одноквартирного та одноповерхового будинку, сараю, санітарного вузла, вигрібної ями, ящика для збору сухого сміття на земельній ділянці АДРЕСА_1 , що підтверджується копією справи забудовника № 410 (а.с. 15-18).

З довідки комунального підприємства «Носівське бюро технічної інвентаризації» № 13 від 27 січня 2017 року (а.с. 14) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 на право власності не зареєстрований.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Носівка Чернігівської області ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 Носівською районною державною нотаріальною конторою не заводилася, що підтверджується повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 682/01-17 від 8 лютого 2019 року (а.с. 52).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на земельну ділянку площею 0,4678 га, яка розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, та ведення особистого селянського господарства, на 23 березня 2004 року на її ім`я був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 009618, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 175, що підтверджується копією відповідного державного акта (а.с. 19) та копією витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1290/172-18 від 28 серпня 2018 року (а.с. 25).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 16 січня 2019 року (а.с. 46; 47).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), а тому в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після її смерті, як спадкоємець першої черги за законом.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 року у справі № 741/477/19 (провадження № 2-о/741/28/19), яке набрало законної сили, було встановлено факт, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини після її смерті.

Таким чином, ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується матеріалами справи та обставинами, викладеними у позовній заяві.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Позивачем у зазначених спорах може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268-1270 ЦК України, а належним відповідачем у такому спорі є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 638/18364/13-ц).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оскільки при розгляді вказаної категорії справ обов`язковим є наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину має бути підтверджена документально, тобто відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а ненадання таких документів є підставою для відмови у позові (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 303/210/16-ц).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав суду доказів та не довів, що:

- ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_2 за життя у встановленому законом порядку набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами;

- існують перешкоди для оформлення його спадкових прав у нотаріальному порядку (у матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_3 ).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, 20, про визнання права на майно в порядку спадкування - відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв