Ухвала

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/43365/16-ц

провадження № 61-18158ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року, постановлену у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року за нововиявленими обставинами, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень

У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованість у розмірі 1 000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У серпні 2019 року ТОВ «АНСУ» звернулося до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від

04 січня 2019 року.

Заява мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, послався на довідку ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від

27 вересня 2018 року № К15-50.04/423, згідно якої ОСОБА_1 мала зобов`язання перед ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» згідно договору кредиту від 15 травня 2009 року №7640402 та станом на 27 вересня 2018 року заборгованість по кредиту, процентах та комісіях відсутня, кредитні зобов`язання за договором від 15 травня 2009 року № 7640402 виконані в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22 липня 2019 року у справі

№ 910/7177/19 за позовом ТОВ «АНСУ» до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення збитків (упущеної вгоди), встановлено, що довідка ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 27 вересня 2018 року № К15-50.04/423 містить недостовірну інформацію.

Посилаючись на те, що зазначена обставина є істотною для розгляду справи за позовом ТОВ «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки апеляційним судом у цій справі не були встановлені обставини щодо достовірності чи недостовірності інформації, зазначеної в довідці ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 27 вересня 2018 року № К15-50.04/423, не були встановлені також повноваження підписанта зазначеної довідки, просив переглянути постанову Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «АНСУ» про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року за нововиявленими обставинами. Постанову Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року залишено в силі.

Ухвала суду мотивована тим, що обставини на які посилаєтьсяТОВ «АНСУ» не є нововиявленими обставинами у розумінні частини другої статті 423 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «АНСУ», у якій заявник просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від

12 вересня 2019 року та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної правової оцінки доказам, що мають значення для справи. Обставина встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 22 липня

2019 року, зокрема, що довідка ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 27 вересня 2018 року № К15-50.04/423, містить недостовірну інформацію є істотною для вирішення справи, не була і не могла бути відома заявнику під час перегляду рішення районного суду в апеляційному порядку, а тому апеляційний суд, помилково виходив із того, що обставина на яку посилається заявник не є нововиявленою у розумінні частини другої статті 423 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Частиною четвертою статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заявник, як на нововиявлену обставину для перегляду постанови Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року, посилався на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22 липня 2019 року, встановлено істотну обставину, яка не була і не могла бути відома ТОВ «АНСУ» під час перегляду рішення районного суду в апеляційному порядку, зокрема, що довідка

ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 27 вересня 2018 року

№ К15-50.04/423, про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 , за кредитним договором, містить недостовірну інформацію.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22 липня 2019 року у справі

№ 910/7177/19 відмовлено ТОВ «АНСУ» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь

ТОВ «АНСУ» 100 000,00 грн збитків (упущеної вигоди). Встановлено, що зазначена у довідціПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від

27 вересня 2018 року № К15-50.04/423 інформація про те, що станом на

27 вересня 2018 року кредитні зобов`язання за договором від 15 травня

2009 року № 7640402 виконані в повному обсязі, не відповідає дійсності і спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи. Вказане свідчить про неправомірний характер дій відповідача щодо видачі довідки від 27 вересня 2018 року № К15-50.4/423 з недостовірною інформацію.

Обставина на яку посилається заявник, не є нововиявленою урозумінні положень статті 423 ЦПК України, а є новою обставиною, яка спрямована на переоцінку встановлених апеляційним судом в постанові від 04 січня 2019 року обставин та стосується перевірки законності судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд, приходить до висновку, що відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «АНСУ» про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 04 січня 2019 року за нововиявленими обставинами, апеляційний суд правильно виходив з того, що довідка ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 27 вересня 2018 року № К15-50.04/423 була предметом дослідження апеляційного суду у справі № 761/4365/16 за позовом ТОВ «АНСУ» до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом і судом була надана їй відповідна правова оцінка.

ТОВ «АНСУ» мало можливість спростувати зазначені у ній відомості шляхом надання відповідних доказів чи подання клопотань про їх витребування, однак належно не скористалося наданими йому процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня

2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника з ухваленим судовим рішенням, законність та обгрунтованість якого доводами касаційної скарги не спростована.

Ураховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного суду від 12 вересня

2019 року, постановлена з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 04 січня

2019 року за нововиявленими обставинами, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак