Справа №560/697/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 960,50 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою віку двадцяти трьох років у разі продовження до цього віку навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що з 08 квітня 1999 року і до грудня місяця 2006 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Життєві обставини склалися таким чином, що 2006 року вона звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно вказаного рішення було призначено з відповідача стягнення аліментів на утримання дочки, однак ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка досягла повноліття і з відповідача припинили стягувати аліменти. З 01 вересня 2017 року їхня дочка ОСОБА_3 навчається в національному університеті "Львівська політехніка" на державній денній формі навчання та являється студенткою другого курсу. Дочка постійно потребує матеріальної допомоги і потребує повноцінного харчування, оздоровлення і відпочинку, культурного розвитку, придбання їй одягу та взуття, речей особистої гігієни та ліків, придбання канцтоварів, книг, ватманів, мольбертів, витрати на проїзд до місця навчання і всім необхідним вона змушена дочку забезпечувати самостійно, але її коштів на її утримання в неї не вистачає, адже ціни з кожним роком зростають. Вказані обставини ставлять її сім`ю в тяжке матеріальне становище. У зв`язку з цим вона постійно відмовляє сім`ї в самому необхідному, яка знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання дитини і її прохання розділити витрати, пов`язані з навчанням дитини, відповідач ігнорує, посилаючись на те, що немає коштів.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання, оскільки з доходів у нього тільки пенсія по інвалідності, що становить 1500 грн., яку він витрачає на лікування. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 2006 року, мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.12.2006 року і копією свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 16.11.1999 року ( а.с. 5, 11).

15 вересня 2006 року Дубровицьким районним судом Рівненської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 вересня 2006 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10).

З довідки №133 від 08.05.2019 року вбачається, що повнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою другого курсу стаціонарної форми навчання Інституту архітектури Національного університету "Львівська політехніка" ( а.с.8).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач у судовому засіданні просив суд врахувати стан його здоров`я та зважити на те, що він має інвалідність, однак при цьому не надав суду жодного доказу, який би це підтвердив.

Слід також зазначити, що відповідач також не скористався правом подання відзиву із зазначенням своїх заперечень проти позову.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, наявність у відповідача можливості надання утримання, суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі вказаному у позові.

Щодо позовних вимог в частині визначення розміру аліментів з урахуванням 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, суд зазначає наступне.

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Положеннями ст. 201 СК України не передбачено застосування вимог ст. 182 СК України для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відсилання у ст. 200 СК України до вимог ст. 182 СК України стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів та закріплені ч. 1 ст. 182 СК України.

Таким чином, визначення розміру аліментів з урахуванням нижньої межі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбачено нормами СК України, які регулюють обов`язки батьків утримувати неповнолітніх дітей.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів з урахуванням 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що до повнолітньої дитини, не підлягають задоволенню.

За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 198 - 201 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень 50 копійок) щомісячно, починаючи з 17.05.2019 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох років у разі продовження навчання до цього віку.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998;

рахунок отримувача: UA6026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення суду складено 05 листопада 2019 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.