пр.№2/759/5448/19
"06" листопада 2019 р.
Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді - Горбенко Н.О..,
секретаря - Ярошенко Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Святошинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м.Києві та Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації -
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. 08.07.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації.
2. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . На даний час відповідач по справі зареєстрована в даній квартирі,але згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2019 року шлюб між сторонами розірвано, тобто на даний час відповідач не являється членом сім`ї позивача.
3. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що підтверджується телефонограмою від 26.09.2019, складеною секретарем судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавала.
ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, надавши згоду на ухвалення судом заочного рішення.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Оскільки відповідач, з огляду на положення ст.128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було ухвалено заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
6. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
7. Позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 12.09.2002 року.
8.Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2019 року шлюб між сторонами розірвано.
9. Відповідно до довідки ОСББ «Автотранспортник-2» в кв. АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
10.Згідно з актом від 03.07.2019 року складеним комісією ОСББ, колишня дружина ОСОБА_1 постійно зловживає спиртними напоями, на зауваження не реагує, її дії непередбачені, людина вона агресивна.
V. Оцінка суду.
А. Загальні принципи.
11. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
12. Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
13. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 Цивільного кодексу).
Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідач вселилась у спірну квартиру як член сім`ї власника житлового будинку і набула право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.
Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які
мають істотне значення.
Судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири.
Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК.
Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС.
Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 16.01.2019 в справі №243/7004/17-ц.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, "втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла". "Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві..." («Кривіцька та Кривіцький проти України» § 41,42, ЄСПЛ, від 02.12.2010 року).
Враховуючи фактичні обставини справи, суд повинен встановити відповідність визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням критеріям, що викладені в п.2 ст.8 Конвенції.
Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.
1. Чи здійснювалось втручання «згідно з законом»?.
13. Згідно з ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Тобто, в даному випадку втручання у право відповідача здійснюється згідно з законом.
2. Чи відповідало втручання цілям передбаченим в п.2 ст.8 Конвенції?
14. Позивач, обґрунтовуючи позовну заяву, вказав, що вимоги мотивовані усуненням перешкод у реалізації ним права користування та розпоряджання належного йому нерухомим майном, тобто - метою втручання останнього є захист інтересів власника, що підпадає під виняток передбачений п.2 ст.8 Конвенції.
3. Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним)?.
15. Аналізуючи баланс інтересів між власником майна та відповідачем по справі, суд враховує, що позивачеві належить спірна квартира на праві приватної власності.
Виходячи зі змісту частини першої статті 317 ЦК, проживання у квартирі, що є об`єктом права приватної власності, за своєю юридичною природою є складовою права користування нею як об`єктом власності.
Відповідно до ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
16. Відповідач по справі є колишньою дружиною позивача, її вселення до будинку мало місце як члена сім`ї. Будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладалось.
17. Згідно приписів ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета доказування, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідача, таким що втратив право на користування житловим приміщенням.
Разом з тим, відповідачем, всупереч процесуального обов`язку, визначеного ч.1 ст.81 ЦПК України жодних доказів в розпорядження суду не надано.
У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Проте, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 8 Правил реєстрації місця проживання з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці).
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі вищевикладеного не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача, за вказаною вище адресою, так як суд не вправі поширювати на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, матеріально-правові наслідки вирішення позову та покладати обов`язок виконання рішення, суд звертає увагу, що, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду і лише у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації, а спір з цього приводу між сторонами не виник. В подальшому в разі відмови у знятті з реєстрації в зазначеному будинку відповідача на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат.
Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 768 грн 40 к. /а.с.1/, тому зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.4,12,13,81,247,265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Святошинський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м.Києві та Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Святошинським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.О. Горбенко