ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2890/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Даниленка В.В.,

при секретарі Петрик А.В.,

за участю відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В провадження Дарницького районного суду м.Києва 20.09.2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києві від 06.10.2017 року відкрито провадження у справі.

29.01.2018 року до Дарницького районного суду м.Києва надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов.

У судові засідання призначені на 12.04.2018 року та 12.06.2019 року позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному ОСОБА_3 та його представники повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Причини неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

В судовому засіданні відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову та її представник просив залишити первісну позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду, оскільки це повторна неявка його та його представника без поважних причин, і це затягує розгляд зустрічного позову.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки представника позивача в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Аналіз приведеного вище свідчить про те, що саме представник позивача не проявляє зацікавленості у розгляді справи, не з`являється до суду з метою її розгляду з урахуванням виниклого між сторонами спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 13 ЦПК України передбачає право позивача на власний розсуд розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що сторони за первісним позовом не з`явились два рази у судові засідання без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали, їх неявка перешкоджає вирішенню спору, оскільки окремі обставини визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають з`ясуванню у судовому засіданні, суд вважає за можливе залишити первісну позовну заяви без розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 44 ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, статтями 259, 268, 272 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Первісну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, заява якої залишена без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: