Ухвала

Іменем України

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 760/20886/17

провадження № 61-7063ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до приватного акціонерного товариства «Майстер Брок», TENDERSON TRADING LIMITED (Тендерсон Трейдінг Лімітед), VENECHI HOLDING LIMITED (Венечі Холдінг Лімітед), товариства з обмеженою відповідальністю «УПР-Фінанс», третя особа ? публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти», про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 27 листопада

2017 року відкрито провадження у справі.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «Інститут транспорту нафти» оскаржило її в апеляційному порядку, надіславши

06 березня 2019 року апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Інститут транспорту нафти» на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року з підстав, передбачених частиною другою

статті 358 ЦПК України.

04 квітня 2019 року ПАТ «Інститут транспорту нафти» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року та передати справу до апеляційного суду для повторного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Інститут транспорту нафти».

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушено положення статтей 22, 58, 129 Конституції України, пункту 13 Перехідних положень ЦПК України, статті 294 ЦПК України, здійснено звуження прав заявника. Апеляційним судом не досліджено чи отримував заявник копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, чи пропущено заявником строк на апеляційне оскарження. Оскільки ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року постановлено без участі

ПАТ «Інститут транспорту нафти», тому строк апеляційного оскарження має відраховуватись з моменту отримання копії вказаної ухвали. Крім того, заявник ніколи не уповноважував Котову Д. Д. на представництво

ПАТ «Інститут транспорту нафти» в судах, в тому числі на ознайомлення з матеріалами справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга ПАТ «Інститут транспорту нафти» подана після спливу одного року з дня постановлення ухвали судом першої інстанції. Виключні випадки, передбачені частиною другою

статті 358 ЦПК України, для поновлення строку на апеляційне оскарження судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи міститься розписка представника ПАТ «Інститут транспорту нафти» ? Котової Д. Д. про ознайомлення з матеріалами справи від 01 грудня 2017 року, тобто

ПАТ «Інститут транспорту нафти» було обізнане про розгляд справи судом першої інстанції та про постановлену ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року.

Крім того, ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від

27 листопада 2017 року неодноразово була предметом перегляду апеляційною та касаційною інстанцією.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановивши, що ПАТ «Інститут транспорту нафти» звернулося з апеляційною скаргою на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від

27 листопада 2017 року після спливу одного року з дня постановлення ухвали судом першої інстанції, виключних випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, для поновлення строку на апеляційне оскарження судом апеляційної інстанції не встановлено, апеляційний суд правильно застосував положення частини другої статті 358 ЦПК України та зробив обґрунтований висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані ((PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня

2010 року).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту нафти» на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до приватного акціонерного товариства «Майстер Брок», TENDERSON TRADING LIMITED (Тендерсон Трейдінг Лімітед), VENECHI HOLDING LIMITED (Венечі Холдінг Лімітед), товариства з обмеженою відповідальністю «УПР-Фінанс», третя особа ? публічне акціонерне товариство «Інститут транспорту нафти», про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська