ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Чернівці

Справа №726/1554/19

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретар Герман Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, відновлення становища, яке існувало до порушення права, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2019 року (головуючий у 1-й інстанції Байцар Л.В.),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності вимогам статті 175 ЦПК України.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто позивачу.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

____________________________________________________________________Провадження 22ц/822/1015/19 Категорія 3

Доводи скарги обґрунтовує тим, що на виконання ухвали про залишення позову без руху позивачем було подано позовну заяву, надруковану 14 шрифтом, що відповідає вимогам до оформлення документів. Разом з тим, технічна можливість збільшити шрифт копій доданих до позову документів відсутня.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції керувався положеннями частини третьої статті 185 ЦПК України та виходив з того, що у наданий судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунуто не було.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Судом установлено, що ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху в зв`язку з тим, що додатки до позовної заяви надруковані дрібним шрифтом, є нечитабельними, не завірені копії документів.

На виконання вимог ухвали про залишення позову без руху позивачем подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що оригінали документів, доданих до позовної заяви, зокрема: договір купівлі-продажу, договір іпотеки та повідомлення банку, відсутні, а тому завірити їх копії належним чином позивач не може, надано позовну заяву, надруковану 14 шрифтом.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства й не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у низці рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, в рішеннях Європейського Суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Зокрема у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Європейський суд зазначає, що положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не додано належним чином завірені копії доказів, вони є нечитабельними.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасним, оскільки на стадії підготовчого засідання за клопотанням позивача витребувати дані документи від ПАТ КБ «ПриватБанк».

Так, статтею 189 ЦПК України визначено, що завданням підготовчого провадження, є зокрема, остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, може роз`яснити учасникам справи, які обставини входять до предмету доказування, які докази можуть бути подані тим чи іншим учасником справи, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання.

Отже, зазначені норми процесуального права визначають, що всі питання, які виникають щодо процедури проведення судового засідання, в тому числі щодо з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, можуть бути вирішенні в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України позивач розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Із позовної заяви вбачається, що позивач зазначив зміст своїх позовних вимог, докази, якими вони підтверджується, та виклав обставини справи, як вважав за потрібне, що відповідає вимогам статті 175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що позовна заява не може бути визнана неподаною та повернута позивачу з підстав не надання ним доказів. Питання про доведеність порушеного права чи інтересу вирішується за результатами розгляду справи по суті.

Висновок суду про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху є помилковим та спростовується матеріалами справи.

Неподання належним чином звірених копій документів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, за відсутності такої можливості не є підставою для повернення позовної заяви, що розцінюється позивачем як відмова у доступі до правосуддя та неможливості захистити права та інтереси позивача за заявленим ним позовом.

За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано правила частини першої статті 185 ЦПК України в даній справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, ухвала Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 вересня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк