РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Даніловської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом, в якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 61,8 кв.м ., житловою 37,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 61,8 кв.м., житловою 37,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 , яка згідно договору купівлі - продажу, посвідченого 30.01.2002 року Драчевською Л . О., приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області за р. №261 зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачкою ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільних малолітніх та неповнолітніх дітей у них немає. Він, працюючи на роботі, стабільно, щомісяця отримував заробітну плату, які він відкладав на покупку житла. Таким чином, під час спільного проживання у шлюбі з відповідачкою вони за спільні кошти в сумі 12700 грн. купили квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно договору купівлі - продажу, посвідченого 30.01.2002 Драчевською Л.О., приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, за р. №261, зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2 Загальна площа квартири складає 61,8 кв.м., житлова площа -37,7 кв.м. У зв`язку з його відсутністю в день оформлення договору купівлі - продажу дружина розрахувалася з покупцями за квартиру коштами, які вони разом з нею заробляли та збирали на покупку житла. Вказану квартиру вони з дружиною планували оформити на обох, тобто на нього і дружину. Але, так як в день купівлі спірної квартири знаходився на роботі та не мав можливості покинути своє робоче місце, то при оформленні договору купівлі - продажу квартири власником вказали відповідачку.

Після оформлення договору купівлі - продажу квартири вони з відповідачкою провели поточний ремонт всередині квартири та проживають в ній по даний час.

Останні десять років він їздить на заробітки за межі України, він з відповідачкою почали бачитися рідше, внаслідок чого їхні сімейні відносини погіршилися.

На даний час виник спір між ним та відповідачкою щодо поділу квартири. Відповідачка визнає, що лише вона є власником квартири, так як вона вказана в договорі купівлі - продажі як власник та хоче її продати, тим самим позбавити його права власності на майно, придбане ними під час шлюбу за спільні кошти.

Квартира знаходиться на другому поверсі дев`ятиповерхового будинку, тому не підлягає поділу в натурі. Окрім того, у нього та відповідачки відсутнє інше нерухоме майно та відсутні кошти для сплати грошової компенсації за половину вартості спірної квартири. Згоди розділити квартиру в позасудовому порядку не досягнуто, відповідачка вважає, що тільки вона є власником даної квартири, так як вона в правовстановлювальних документах на нерухоме майно вказана власником. Тому для захисту майнових прав він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання його співвласником та поділ спірної квартири, придбаної ним та відповідачкою за спільні кошти під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі.

Без визнання квартири спільним сумісним майном подружжя та визнання за ним права власності на 1/2 її частин, позивач не має можливості користуватися, володіти і розпоряджатися на рівних правах з відповідачкою спірним майном.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Височанська А.В. в наданих до суду 05.11.2019 заявах просили справу розглянути у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. На адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою, надісланий на адресу відповідача, із відміткою причини повернення «адресат відсутній». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом. Заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву у визначені судом строки відповідач не подала.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 сторони по справі уклали шлюб 19 вересня 1993 року у Відділі ЗАГС в м. Жмеринка Вінницької області, запис за № 266 (а.с.7).

Відповідно до копії трудової книжки позивач ОСОБА_1 в період з 28.11.1994 по 20.09.1995 роки працював в Службі відомчої воєнізованої охорони Південно -Західної залізниці, в період з 16.10.1995 по 24.03.1997 роки в Жмеринському підприємстві «Експрес», в період з 16.03.1999 по 01.02.2001 роки в Жмеринському підприємстві водопровідно - каналізаційного господарства, в період з 02.02.2001 по 20.10.2008 роки в Локомотивному депо Жмеринка Південно - західної залізниці (а.с.14-16).

Згідно копії договору купівлі - продажу, посвідченого 30.01.2002 Драчевською Л.О., приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, за р. №261,відповідач ОСОБА_2 придбала квартиру за номером АДРЕСА_1 (а.с.8). Зазначена квартира складається з трьох кімнат, означених на плані цифрами 8-2,8-5,8-6 площею 37,7 кв.м., кухні 8-7, коридору 8-1, ванної 8-3, кладової 8-6, вбиральні 8-4. Загальна площа квартири складає 61,8 кв.м., житлова площа -37,7 кв.м. (а.с.9-10).

Відповідно до копії звіту з визначення вартості трикімнатної квартири загальною площею 61,8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного СПД ОСОБА_4 , ринкова вартість зазначеної квартири станом на 13 червня 2019 року, без врахування ПДВ, становить 545 770 грн. (а.с.31-43).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя; нормативно-правовий акт № 11 від 21.12.2007 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу за спільні кошти, то така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить висновку про визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири розташованої в АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, суду не надано відзиву або будь яких письмових доказів, що підтверджують заперечення проти позову, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази та приймає до уваги лише ті докази, які містяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 61,8 кв.м., житловою 37,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 61,8 кв.м., житловою 37,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 , яка згідно договору купівлі - продажу, посвідченого 30.01.2002 року Драчевською Л.О., приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області за р. №261, зареєстрована за ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя