Справа № 188/249/19
Провадження № 2/188/236/2019
17 квітня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Полубан М.П.
при секретарі Олійник В.С..
розглянувши у судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , відповідач зареєстрований у житловому будинку , розташованому по вул. Травневій № 5 в с. Катеринівка Петропавлівського району Дніпропетровської області і дана обставина позбавляє її можливості у повній мірі здійснювати право власності стосовно даного майна.
Зазначений будинок належить їй на праві приватної власності , що підтверджується договором обміну нерухомого майна від 20.08.2001 р. , що зареєстрований КП Павлоградське БТІ в реєстровій книзі 28.08.2001 р. за № 2-216 , про що видане відповідне реєстраційне посвідчення . З вказаного договору вбачається , що раніше вказаний будинок належав на праві приватної власності ОСОБА_3 , членом сім"я якої був відповідач , а його місце проживання зареєстроване саме в цьому будинку з дозволу попереднього власника .
Згідно довідки Миколаївської сільської ради від 13.07.2018 р. № 338 відповідач зареєстрований у її будинку ще з 1995 р. , тобто як член сім"ї попереднього власника будинку.
Згідно з Актом від 13.07.2018 р. , що складений депутатом Миколаївської сільської ради у присутності двох свідків , відповідач ( станом на 13.07.2018 р. ) більше 17 років відсутній за місцем реєстрації проживання . На даний час місце фактичного проживання відповідача невідоме. Жодних особистих речей відповідача в будинку не залишилося .
На даний час вона підготувала всі необхідні документи для продажу вказаного будинку , але покупці відмовляються оформляти договір купівлі-продаж будинку до того моменту , доки вона не припинить реєстрацію місця проживання відповідача.
У зв"язку з цим вона не має змоги в повній мірі користуватися та розпоряджатися її житловим будинком , що порушує її право власності , а також за час проживання у будинку не може оформити субсидію на користування комунальними платежами , оскільки для цього необхідно надавати відомості про доходи відповідача.
Просить суд ОСОБА_2 визнати таким , що втратив право користування житловим будинком , розташованим за адресою : вул. Травнева , № 5 в с. Катеринівка Петропавлівського району Дніпропетровської області . Судові витрати залишити за позивачем .
Сторони в судове засідання не з"явилися . Позивач в своїй заяві просить суд справу розглянути без його участі. Позов підтримує. Згодна на заочне рішення .
Відповідач в судове засідання не з'явився. На думку суду останній вважається таким , що повідомлений належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем його реєстрації, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України .
Тому , у відповідності до ст. 280 ЦПК України , суд з погодження позивача, вирішив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
Судом встановлено , що згідно з Договором обміну нерухомого майна від 20.08.2001 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 оформили даний договір і предметом даного договору є житловий будинок № 5 по вул. Травневій в с. Катеринівка Петропавлівського району Дніпропетровської області . Тобто даний документом підтверджується право власності позивача на спірний житловий будинок.
Крім того , даний факт підтверджується реєстраційним посвідченням Павлоградського БТІ від 08.08.2001 р. та технічним паспортом від 21.05.2004 р.
Довідками виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 13.07.2018 р. ( вих. №№ 337 , 338 ) зазначається , що ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 і за даної адресою , з 1995 року , згідно погосподарської книги , зареєстрований ОСОБА_2 ( брат колишнього чоловіка )
В Акті проведення перевірки факту проживання від 13.07.2018 р. вказується , що ОСОБА_2 фактично не проживає в вищезазначеному будинку , виїхав і забрав свої особисті речі.
Враховуючи вищезазначені докази , суд дійшов висновку відносно того, що відповідач , хоча і прописаний у вищезазначеному домоволодінні , про те фактично в ньому не проживає більше 20 років. , а тому у нього і припинилося право користуватися житловим будинком .
В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім"ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).
З огляду на те, що відповідач на даний час не являється членом сім"ї власника будинку, угоди між ними про безоплатне користування жилим приміщенням не укладено, відсутні правові підстави для користування ним спірним житловим приміщенням.
Таким чином , вимога позивача про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщення є законною та обгрунтованою , а тому ця вимога підлягає задоволенню.
Також суд дійшов висновку про віднесення судових витрат на рахунок позивача ( згідно прохальної частини позову ) .
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 4 , 19 , 76-81 , 141 , 263-265 , 268 , 280 ЦПК України , ст. 317, 319 , 391 , 405 ЦК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 визнати таким , що втратив право користування житловим будинком , розташованим за адресою : вул. Травнева , № 5 в с. Катеринівка Петропавлівського району Дніпропетровської області .
Судові витрати залишити за позивачем .
Копіє даного рішення невідкладено направити позивачу.
Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя ОСОБА_4