ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1288/18
"15" квітня 2019 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання Клисак Н.Г., розглянувши в залі суду, у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком без надання іншого житлового приміщення,
В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 27.02.2008 ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 31/10/08 , який взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, наданих Банком у вигляді кредиту, сплати відсотків та інших встановлених платежів за користування кредитом у строк та в порядку, що встановлені кредитним договором. Також між сторонами був укладений іпотечний договір № 31/10/101/08, що був посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 27.02.2008 за № 218 в реєстрі, згідно з яким ОСОБА_2 в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 31/10/08-Склн передала в іпотеку належне їй майно, а саме: будинок № 17, загальною площею 110,2 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0, 250 га за адресою: вул. Долинська с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області.
27.02.2008 між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено договір поруки № 31/10/П01/08/ згідно якого Поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1
Представник позивача вказує, що 01.08.2014 ПАТ «Кредитпромбанк» відповідно до Договору Купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № 31/10/08 .
В подальшому нерухоме майно, що складається з будинку № 17, загальною площею 110,2 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0, 250 га за адресою: вул. Долинська с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області стало власністю ПАТ «Дельта Банк». Вказана інформація міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових правна нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 137384199 від 12.09.2018 та довідки № 137385742 від 12.09.2018 в розділі актуальна інформація про право власності номер запису 13328586 від 12.02.2016.
Представник позивача ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні позов підтримав, надалі надіслав до суду письмове клопотання, згідно якого вимоги позову підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.143).
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судові засідання на виклики суду не з'явилися, повідомлялися належним чином в установленому порядку про розгляду справи, про що свідчать виклики до суду, про причини неявки суд не повідомили. Конверти із вмістом копії позову з додатками та викликами повернулися із зазначенням, що адресат «не проживає» та «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 120-126, 132).
Представник служби у справах дітей Петриківської районної державної адміністрації ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у його відсутність, винести рішення згідно чинного законодавства. Зазначено, що акт обстеження умов проживання відповідачів провести не вдалося у звязку з постійною відсутністю останніх за місцем реєстрації (а.с. 142).
Крім того, 03.01.2019 до суду надійшов Висновок органу опіки та піклування Петриківської райдержадміністрації про недоцільність примусового зняття з реєстраційного обліку неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою с. Лобойківка, вул. Долінська, 17 Петриківського району , але власником зазначеного будинку є ПАТ « Дельта Банк» ( а.с.128)
Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК Українисуд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: коли відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представнимк позивача не заперечував проти винесення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що в цей же день між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (Іпотекодержатель) та майновим поручителем ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір № 31/10/101/08, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 27.02.2008 за № 218 в реєстрі, для забезпечення належного виконання вимог, що випливають з Кредитного договору № 31/10/08/ від 27 лютого 2008 року.
Відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку: будинок № 17, загальною площею 110,2 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, який розташований за адресою: вул. Долинська с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, що належить їй на підставі договору дарування житлового будинку серії ВЕХ № 086061, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу ОСОБА_7; земельну ділянку площею 0,250 га, що знаходиться за адресою: вул. Долинська с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 481461 (а.с. 12-17).
27.02.2008 між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено договір поруки № 31/10/П01/08/ згідно якого Поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1 (а.с.18-21).
01.08.2014 ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» у відповідності зі ст. 512-514, 516-518 ЦК України укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким перший відступив другому право вимоги за кредитними та зобов'язальними договорами (а.с. 27-29).
Пунктом 1.3, 3.2.1 Іпотечного договору передбачено, що у разі порушення боржником обов'язків передбачених Кредитним договором, або порушення іпотекодавцем умов цього договору, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору, на умовах передбачених цим договором. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно з метою погашення заборгованості боржника за кредитним договором у разі набуття такого права згідно розділу 4 цього договору.
Згідно п. 4.3 Іпотечного договору, при настанні випадків, передбачених п. 4.2 цього договору ( Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення боржником умов Кредитного договору) Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою , не будуть виконанні, Іпотекодержатель задовольняє свої вимоги одним із таких способів: в даному випадку набуває право власності на майно.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
У статті 12 Закону України «Проіпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором.
Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Проіпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.
Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.
Тобто, як встановлено судом сторони, підписавши Іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.
Крім наведеного, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.09.2018, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», на праві власності належить зокрема, житловий будинок загальною площею 110,2 кв.м, житловою 55,7 кв. м, який знаходиться за адресою: вул. Долинська, будинок № 17 с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, на підставі іпотечного договору, серії та номер 218, виданий 27.02.2008, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 Право власності зареєстровано 12.02.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_9, Київського міського нотаріального округу, номер запису про право власності 13328549 (а.с. 23, 153).
Місце проживання відповідачів ОСОБА_10, ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_3Є, на час розгляду справи, зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується інформацією наданою Лобойківською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області від 29.12.2018 ( а.с.127).
Відтак, якщо реєстрація місця проживання інших осіб у житлі власника здійснює перешкоди у вільному володінні, розпорядженні та користуванні своїм житлом, він має право звернутися до суду із позовною заявою про усунення відповідних перешкод, зокрема, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Згідно поштових повідомлень адресованих відповідачам, в тому числі і неповнолітньому ОСОБА_3 на адресу: вул. Долинська, будинок № 17 с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області останні поверталися без вручення, з відміткою «не проживає», що підтверджує відсутність факту проживання останніх за адресою їхнього місця реєстрації (а.с. 110, 120-125).
Вказане підтверджується й Висновком органу опіки та піклування від 28.12.2018, де зазначено, що було здійснено два комісійні виїзди, за даною адресою ніхто не проживає, відповідачі за місцем реєстрації постійно відсутні (а.с. 128-129).
Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.
Наявність формальної реєстрації неповнолітньої дитини в належному на праві власності позивачу житловому приміщенні, відповідно до норм чинного законодавства України, зокрема ч. 3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» створює перешкоди у реалізації власниками будинку, позивачем тощо, права на вільне розпорядження належним йому майном. Єдина можливість зняти зазначені обмеження з реалізації власником своїх прав - це скасування формальної реєстрації дитини за адресою належному позивачу будинку, що за відсутності добровільної згоди на це матері дитини можливо виключно в судовому порядку.
Таким чином,визнання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, як такий, що не проживає за спірною адресою, не порушуватиме законних прав і інтересів дитини.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами їх обмеження.
Так, статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Як вбачається із правових висновків Верховного суду України (постанова ВСУ від 16.11.2016 р. справа № 6ц-709ці-16), що власник житла усуває перешкоди, що чиняться зареєстрованою особою, в користуванні належним йому житлом, шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом.
Стосовно позовної вимоги щодо не надання іншого житлового приміщення відповідачам, то слід зазначити, що дана вимога є ознакою диспозиції статті 116 Житлового кодексу України, яка визначає факт постійного проживання осіб в житловому будинку разом з власником та систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, в такому випадку виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в разі задоволення позову на відповідача.
Як було встановлено судом, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн, а тому вказану суму сляд стягнути із відповідачів на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст. 16, 29, 316, 317, 319, 321, 386, 391, ЦК України, 12, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. 72 ЖК України, ст. 33,41 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 264 -265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком без надання іншого житлового приміщення задовольнити повністю.
Визнати БАРБУЛЬ ОСОБА_11 , який мешкає м. Дніпро, пр. Миру 6-36, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.н. НОМЕР_1 , БАРБУЛЬ ОСОБА_12 мешкає м. Дніпро, пр. Миру 6-36, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. НОМЕР_2 і ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком загальною площею 110,2 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 0,25 га за адресою: вул. Долинська, буд. 17 с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, який є власністю ПАТ «Дельта Банк» без надання іншого житлового приміщення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя: ОСОБА_13