Провадження №2/447/178/19
Справа №447/2389/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

03.04.2019 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А. П., за участю секретаря судового засідання Войтович О. М., розглянувши в м. Миколаєві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське АТП-14627" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

інтереси позивача представляв - ОСОБА_2,

інтереси відповідача представляв - ОСОБА_3,

Процесуальні дії у справі.

02.10.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою та просить стягнути з ТзДВ "Миколаївське АТП-14627" 10000,00 гривень майнової шкоди та моральну шкоду у розмірі 100000,00 гривень. В обґрунтування позову наведено таке. 28.03.2018 позивач повертався з м. Львів до с. Березина Миколаївського району Львівської області. Він сів у автобус №555, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_4, який є працівником підприємства-відповідача. Позивач має І групу інвалідності і належить до категорії пасажирів, яким гарантовано державою право на пільговий проїзд. Однак, водій відмовився його перевозити безкоштовно, силою виштовхав з автобуса і порвав позивачу куртку. Позивач навіть не встиг забрати з автобуса свою шапку. За цей випадок до відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції, водію - оголошено догану. Внаслідок таких дій відповідач завдав позивачу також моральну шкоду, оскільки він не зміг вчасно добратися додому, залишився в холодну пору на вулиці без шапки та у порваній куртці, а також до нього було застосовано фізичну силу.

04.10.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

29.10.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що послуга перевезення була надана позивачу безоплатно та безперешкодно. 28.03.2018 водій підійшов до позивача, щоб оформити проїзд. Позивач пояснив, що має право на безкоштовний проїзд. Водій попросив показати відповідний документ. Позивач відмовився показувати. Водій пояснив позивачу, що у такому разі він не має права на проїзд і сказав вийти з автобуса. Позивач не вийшов з автобуса і водій рушив. Послуга перевезення була надана позивачу, незважаючи на те, що він не мав підстави їхати автобусом. Одяг позивача не було пошкоджено. Адміністративно-господарські санкції до відповідача не було застосовано. Крім того, зазначено, що якби вада позивача, який є інвалідом І групи була наочною водій навіть за відсутності посвідчення надав би йому послугу перевезення.

14.11.2018 суд постановив ухвалу про витребування доказів.

13.02.2019 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду по суті.

Суд встановив:

Відповідно до посвідчення від 03.01.2012 серії ААЖ №083375 позивач є особою з інвалідністю І групи, загальне захворювання довічно.

03.05.2018 було проведено засідання комісії з питань організації перевезень і безпеки руху в ТзДВ "Миколаївське АТП-14627" на якому розглянули скаргу ОСОБА_1 щодо відмови у пільговому перевезенні. Водій ОСОБА_4 пояснив, що він тільки попросив пасажира показати посвідчення, але ОСОБА_5 відмовився, тоді водій сказав йому вийти з автобуса. Наведене стверджується протоколом від 03.05.2018

Відповідно до наказу ТзДВ "Миколаївське АТП-14627" від 03.05.2018 №4 "Про порушення трудової дисципліни" за відмову у пільговому перевезенні ОСОБА_1, водію ОСОБА_4 оголошено догану і відсторонено від роботи терміном на 1 місяць.

Управління Укртрансбезпеки у Львівській області розглянуло звернення ОСОБА_1 і провело перевірку за результатами якої встановлено, що мав місце випадок безпідставної відмови у перевезенні на пільгових умовах водієм ТзДВ "Миколаївське АТП-14627" пасажиру ОСОБА_1

Згідно з листом від 08.08.2018 Управління Укртрансбезпеки у Львівській області розглянуло звернення ОСОБА_1 і провело перевірку за результатами якої встановлено факт порушення водієм ОСОБА_4 ст.37 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які їхали з позивачем 28.03.2018 в одному автобусі, пояснили у судовому засіданні, що позивач зайшов в автобус на зупинці біля ТЦ "Кінгкрос Леополіс". Водій попросив позивача передати кошти за проїзд. Позивач відповів, що він інвалід і має посвідчення, але показати посвідчення відмовився. Водій підійшов до позивача і сказав оплатити проїзд або показати посвідчення. Позивач відповів, що не покаже. Тоді водій повернувся на своє місце і автобус поїхав.

Оцінка суду.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані ЦК України та Законом України "Про автомобільний транспорт".

Згідно зі ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (перевезення транспортом загального користування тощо).

За договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд (ст.910 ЦК України).

Згідно зі ст.38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" особи з інвалідністю I групи, мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі. Інваліди першої групи мають право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях (маршрутах) автомобільного транспорту в період з 1 жовтня по 15 травня. У судовому засіданні сторони визнали, що позивач має право на пільговий проїзд.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про автомобільний транспорт" пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Стаття 17 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлює, що персонал автомобільного транспорту повинен відповідати визначеним законодавством вимогам, зокрема: мати необхідний рівень професійної кваліфікації; забезпечувати якісне та безпечне надання послуг автомобільного транспорту з перевезення пасажирів чи вантажів; ввічливо та уважно реагувати на звернення і скарги споживачів послуг автомобільного транспорту.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що права позивача були порушені, однак, не в спосіб, описаний у позовній заяві. Зокрема, суд встановив, що між позивачем та водієм виник конфлікт в ході якого з позивачем повелися нетактовно, що стверджується письмовими доказами - документами складеними за результатами проведеної перевірки на підставі скарги ОСОБА_1 Однак, послуга перевезення позивачу була надана, незважаючи на конфлікт, водій не застосовував до позивача фізичне насильство, що стверджується свідченнями очевидців конфлікту.

Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України позивач не надав доказів завдання йому майнової шкоди, внаслідок конфлікту, який мав місце 28.03.2018, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення 10000,00 гривень за пошкоджений та загублений одяг слід відмовити.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено, що працівник підприємства - відповідача порушив ст.17 Закон України "Про автомобільний транспорт", а саме не ввічливо спілкувався з позивачем, внаслідок чого виник конфлікт. Однак, сума моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача за це позивача є суттєво завищеною, оскільки позивачу не відмовили у перевезенні, як зазначено у позовній заяві, його не виштовхували з автобуса, не рвали йому одяг, не залишали очікувати іншого автобуса на морозі без шапки і в порваній куртці. Враховуючи навенеде, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1500,00 гривень моральної шкоди, що буде достатнім для компенсації завданих йому переживань та незручностей.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 704,80 гривень в дохід держави.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське АТП-14627" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1500 (одну тисячу п'ятсот) гривень 00 копійок.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське АТП-14627" щодо стягнення 10000,00 гривень матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське АТП-14627" судовий збір у розмірі 704,80 гривень на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач - Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське АТП-14627", місцезнаходження: вул. Львівське шосе, 1, м. м. Миколаїв, Львівської області, ідентифікаційний код 03114833;

Повний текст рішення складено 12.04.2019.

Суддя Головатий А. П.