Справа № 236/1064/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Олійник С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на майно (а.с. 4). В обгрунтування позову зазначила, що вона на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 19.11.1996 за реєстровим № 2096, та зареєстрованого в КП "БТІ" м. Словянська 24.02.1997 за реєстровим № 1938 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 (колишній провулок Свердлова) в м. Лиман (колишня назва ОСОБА_4) Донецької області. Проте позивач виявила, що оригінал правовстановлюючого документу є втраченим, що створює їй перешкоди в розпорядженні набутим майном. Оскільки поновлення (отримання дубліката) правовстановлюючого документу на час розгляду справи є неможливим, знаходиться у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, тобто на тимчасово окупованій території, а тому позивач на підставі ст. 392 ЦК України просила визнати за нею право власності на спірну квартиру в судовому порядку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.24).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 19-20).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі позивача та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з передбачених ст. 206 ЦПК України підстав, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 19.11.1996 за реєстровим № 2096, та зареєстрованого в КП "БТІ" м. Словянська 24.02.1997 за реєстровим № 1938 позивач набула у власність квартиру АДРЕСА_1 (колишній провулок Свердлова) в м. Лиман (колишня назва ОСОБА_4) Донецької області (а.с. 7-10).

Водночас з матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючий документ є втраченим (а.с. 11).

Оскільки правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме договір дарування квартири, не зберігся, знаходиться у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, тобто на тимчасово окупованій території (а.с. 11), а тому поновлення (отримання дубліката) правовстановлюючого документу на час розгляду справи є неможливим.

В звязку з цим позивач позбавлена можливості в повному обсязі здійснювати права власника майна, а саме розпоряджатися квартирою.

Факт набуття та належності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 (колишній провулок Свердлова) в м. Лиман (колишня назва ОСОБА_4) Донецької області, загальною площею 66,2 кв.м та житловою площею 42,7 кв.м, повністю підтвердився наданими письмовими доказами:

копією договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 19.11.1996 за реєстровим № 2096, та зареєстрованого в КП "БТІ" м. Словянська 24.02.1997 за реєстровим № 1938 (а.с. 7,10);

копією паспорта позивача, згідно якого остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва ОСОБА_4), пров. Грушевського (колишній провулок Свердлова)АДРЕСА_2 (а.с. 5-6);

копією свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого вбачається, що дошлюбне прізвище позивача "Алексієнко" (а.с. 21);

довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» від 05.01.2019, згідно якої за позивачем зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишній провулок Свердлова) в м. Лиман (колишня назва ОСОБА_4) Донецької області. Правовою підставою реєстрації є договір дарування квартири, посвідчений державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 19.11.1996 за реєстровим № 2096 (а.с.10);

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається па підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 182 ЦК України в редакції 2003 року передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Крім того, згідно п. 4 ст. 334 ЦК України - права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищою Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютою 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином встановлені судом обставини вказують на можливість застосування до спірних відносин положень ст. 392 ЦК України, а тому позов ОСОБА_1 ґрунтується на законі і її вимоги щодо визнання права власності підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 15, 321, 328, 392 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на майно, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на квартиру № 25 (двадцять пять) у будинку № 22"б" (двадцять два "б") по пров. Грушевського (колишній провулок Свердлова) в м. Лиман (колишня назва ОСОБА_4) Донецької області, загальною площею 66,2 кв.м та житловою площею 42,7 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення складений 15.04.2019.

Суддя -