Справа № 138/1141/19
Провадження №:6/138/36/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Лисенко Т.Ю., розглянувши подання головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про примусовій привід боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2019 головний державний виконавець Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі ВДВС) ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подання мотивоване тим, що на виконанні у ВДВС знаходиться виконавче провадження № 15383665 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-848 від 08.09.2009, виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2009 до повноліття дитини. 15.10.2009 державним виконавцем Мельник Т.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка направлена сторонам 15.10.2009 за вих. № 220. Однак боржник ОСОБА_2 рішення суду не виконує та без поважних причин не зявляється за викликом державного виконавця до ВДВС, хоча належним чином повідомлений про необхідність такої явки. За таких підстав головний державний виконавець ВДВС ОСОБА_1 просить вирішити питання про примусовий привід боржника ОСОБА_2 до ВДВС у 10-денний строк з дня отримання ухвали територіальним органом національної поліції.

Дослідивши матеріали подання та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з таких підстав.

Суд встановив, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження № 15383665 з примусового виконання виконавчого листа 2-848 від 08.09.2009, виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2009 до повноліття дитини.

15.10.2009 державним виконавцем ВДВС ОСОБА_5 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходження їхнього майна, або за місцем проживання ( перебування) стягувача.

Аналіз вказаних положень законодавства дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, 25.03.2019 головним державним виконавцем ВДВС ОСОБА_1 здійснено виклик державного виконавця із вимогою до боржника ОСОБА_2 зявитись до виконавця 03.04.2019.

Як зазначає в обґрунтування подання головний державний виконавець, ОСОБА_2 належним чином повідомлений про необхідність явки до ВДВС, що підтверджується повідомленням про вручення (реєстром поштових відправлень), яким на адресу боржника направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, виклик державного виконавця про необхідність явки до ВДВС.

Разом з тим, посилання головного державного виконавця про те, що боржник обізнаний про необхідність зявитись до ВДВС підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження, спростовується змістом самої постанови, з якого вбачається, що боржнику необхідно добровільно виконати рішення суду, однак не вказується про необхідність зявитися до державного виконавця.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З аналізу даної норми закону вбачається, що виклик державного виконавця із вимогою до боржника зявитись до ВДВС має направлятись прости поштовим відправленням.

В матеріалах виконавчого провадження наявна інформаційна довідка від 11.04.2019, згідно з якою ОСОБА_2 станом на 14.04.2016 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3. Доказів реєстрації боржника за вказаною адресою станом на день направлення йому виклику державного виконавця суду не надано.

Також відповідно до акту державного виконавця від 21.03.2019 боржник ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, однак вдома його державний виконавець не застала.

Відповідно до п. 8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

Аналізуючи даний нормативно-правовий акт та загальні засади діючого законодавства України, суд приходить до висновку, що у разі проведення будь-яких виконавчих дій, в акті мають бути зазначені, які саме дії вчинені. Однак з наданого акту не вбачається, які виконавчі дії провела державний виконавець та яким чином встановила, що ОСОБА_2 фактично проживає за вказаною у акті адресою.

Крім цього, на підтвердження направлення ОСОБА_2 виклику державного виконавця суду наданий реєстр документів, направлених боржнику, який не є оформленим належним чином відповідно до вимог законодавства. Так, у реєстрі має проставлятись підпис працівника відділення звязку, який перевірив наявність зазначених документів, та проставлятись печатка. Однак такі реквізити у реєстрі відсутні, що дає суду підстави вважати, що такий документ не є допустимим доказом.

Крім цього, як вбачається із реєстру, документи мали бути направлені ОСОБА_2 на адресу у с. Борщівці Могилів-Подільського району. Однак в квитанції Укрпошти від 25.03.2019 вказано, що відправлення направляється ОСОБА_2 в смт Вендичани Могилів-Подільського району.

Також державний виконавець надала суду роздруківку із сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення. З даної роздруківки вбачаються переміщення поштового відправлення № 548, яке направлене рекомендованим поштовим відправленням. Однак виклик державного виконавця направлявся ОСОБА_2 простим поштовим відправленням. Крім цього, в даній роздруківці вказано, що відправлення вручене особисто у с. Озаринці Могилів-Подільського району, в той час як попередні докази, на які посилається виконавець, взагалі не свідчать про те, що боржник проживає в с. Озаринці.

Дані розбіжності в адресах поштових відправлень дають суду підстави сумніватися щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про необхідність зявитись за викликом державного виконавця до ВДВС.

Враховуючи викладене, суд вважає що подання головного державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_2 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу.

Керуючись ст.ст. 18 ч. 1, ч. 3 п. 14, 28 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 438, 258-261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про примусовій привід боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення, шляхом подання апеляційної скарги через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю. Лисенко