Справа №2-1837-09
6/705/135/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умань заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у справі, а саме про заміну ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» по рішенню у справі № 2-1837-09 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/02-47/568-06, що було винесене 30.07.2009 року.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 30.07.2009 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області ухвалив рішення по справі № 2-1837-09 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/02-47/568-06.

02.08.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-15, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за договорами кредиту, і в тому числі за договором кредиту № 014/02-47/568-06.

Заявник вважає, що за змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Представник заявника ТОВ «Вердикт Капітал», будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду заяви, - в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просить засідання проводити без участі представника заявника.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду заяви, - в судове засідання не з`явився. При цьому, на адресу суду від представника банку надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутність.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду заяви, - в судове засідання, не з`явився, причини неявки невідомі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов`язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Дослідивши заяву представника ТОВ «Вердикт Капітал» та додані до неї матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2019 року позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення суми боргу було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 9 651,55 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 96,51 грн. та витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 250,00 грн.

02.08.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-15, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за договорами кредиту, і в тому числі за договором кредиту № 014/02-47/568-06.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другій стороні за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК).

Згідно ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Отже, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13. Також, вказана позиція відображена в постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 643/4902/14ц.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Згідно ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Так, протягом усього розвитку цивільного процесу у справі, в тому числі процесі виконання рішення, можуть виникати обставини, за яких відбувається вибуття якоїсь із сторін. Таке вибуття буває двох видів: із можливістю правонаступництва і без такої.

Правонаступництво на стадії виконання - це перехід процесуальних прав та обов`язків у виконавчому провадженні від правопопередника (сторони, яка вибула із виконавчого провадження) до правонаступника (особи, яка замінює стягувача або боржника) в силу правонаступництва в матеріальних відносинах, які виступають предметом виконання.

Таким чином, підставою для правонаступництва у виконавчому провадженні є правонаступництво у матеріально-правових відносинах (смерть фізичної особи, яка була стороною у правовідносинах, в яких допускається правонаступництво, реорганізація юридичної особи, заміна кредитора чи боржника у зобов`язанні: уступка вимоги, перевід боргу; та інші форми переходу прав та обов`язків від однієї особи до іншої).

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

При цьому, у ч.5 ст. 442 ЦПК України зазначено, що положення ст. 442 ЦПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

До матеріалів справи було додано витяг з Інтернет ресурсу, а саме Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення у цивільній справі № 2-1837-09 від 30.07.2009 року. При цьому, у матеріалах заяви відсутні відомості з приводу того, чи видавалися Уманським міськрайонним судом виконавчі листи на підставі рішення суду від 30.07.2009 року та чи у послідуючому було відкрито виконавче провадження. Одночасно, до матеріалів заяви не було додано належних та допустимих доказів з приводу наявності відповідного рішення суду, наявності виконавчого провадження або посилань на те, що воно відсутнє, з обґрунтуванням причин, тощо.

При цьому, судом враховано положення ч. 5 ст. 442 ЦПК України, а саме необхідність заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, але згідно прохальної частини заяви, заявник ставить вимогу: «…Замінити вибулого Стягувача Публічне акціонерне товариство ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на Правонаступника Товаристо з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( , місце знаходження: вул.Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м.Київ, 04053) у справі № 2-1837-09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до відповідача, яким є: ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/02-47/568-06….».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога заявника про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.512, 514, 515, 1077 ЦК України, ст.442 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко