Головуючий у 1-й інстанції Мельник І.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Попової С.А.,

суддів: Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2019 року, ухваленого в складі судді Мельник І.М., повний текст рішення складено 01 серпня 2019 року,

на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2019 року, ухваленого в складі судді Мельник І.М., повний текст додаткового рішення складено 15 серпня 2019 року,

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

про визнання розпорядження неправомірним, скасування розпорядження, стягнення неправомірно недорахованої премії, відшкодування моральної шкоди,

третя особа - Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність»,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом до роботодавця - ПрАТ «МК «Азовсталь», з яким він перебуває у трудових правовідносинах, працюючи з 2005 року на посаді машиніста електровоза гасильного вагону 5 розряду дільниці коксування вугілля у коксовому цеху. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 30 березня 2018 року начальником коксового цеху було видане розпорядження за № 483 про позбавлення його премії на 100% за березень 2018 року на підставі виданих талонів попередження за порушення НПАОП, інструкцій з охорони праці та невиконання обов`язків з охорони праці, встановлених СТП232-94, посадовими інструкціями та правилам внутрішнього розпорядку. 05 квітня 2018 року начальник коксового цеху видав нове розпорядження № 538, змінивши первісний наказ № 483 з поверненням йому 50% премії за березень 2018 року. З вказаними розпорядженнями позивач не згоден, вважає їх незаконними та такими, що порушують його право на гідну заробітну плату. Талон попередження було виписано протиправно, принижено його морально, а тому відповідач повинен відшкодувати премію за березень 2018 року - 100%, відшкодувати нанесені моральні страждання.

Просив визнати розпорядження № 483 від 30.03.2018р. та № 538 від 05.04.2018р. неправомірними, скасувати розпорядження, стягнути неправомірно недораховану премію за березень 2018 року у розмірі 50% та стягнути моральну шкоду у розмірі 5000грн.

В ході розгляду справи в серпні 2019 року відповідач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу в розмірі 13920грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «МК «Азовсталь» про визнання розпорядження неправомірним, скасування розпорядження, стягнення неправомірно недорахованої премії та відшкодування моральної шкоди, третя особа: Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що розпорядження № 483 від 30.03.2018р., змінене розпорядженням № 53/8 від 05.04.2018р. є правомірним та таким, що відповідає характеру вчиненого позивачем порушення у вигляді куріння на робочому місці, доведеного судовим розглядом. Позбавлення ОСОБА_1 50% премії за березень 2018 року відповідає умовам чинного законодавства, підстав для стягнення з відповідача премії у розмірі 50% та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, немає.

Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МК «Азовсталь» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500грн.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції керувався ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, та, оцінивши надані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, взяв до уваги співмірність розміру витрат із складністю справи, виконання адвокатом робіт та часом, витраченим на їх виконання, предметом позову, значенням справи для сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду по суті спору від 01.08.2019р. і додаткове рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу від 15.08.2019р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 і відмовити підприємству у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на судове рішення по суті спору вмотивована наступним: суд безпідставно застосував положення ст. 14 Закону України «Про охорону праці», оскільки позивач не вчиняв дій, що мали б кваліфікуватись як дисциплінарний проступок, тобто не скоював порушення, поставленого йому в провину; вважає безпідставним посилання в рішенні на п. 5.2.3. і п. 5.2.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку, оскільки вони не передбачають притягнення працівника до відповідальності за паління у невстановленому місці; позивач не був ознайомлений з інструкціями з охорони праці 232-001-2015, 102-962-2014, з Кардинальними правилами з охорони праці та промислової безпеки затвердженні наказом №266 від 20.06.2013 року зі змінами внесеними наказом № 452 від 29.09.2017 року і не брав жодних зобов`язань з їх дотримання; ні ОСОБА_3 , ні начальник цеху ОСОБА_4 не витребували від нього пояснень; судом допущено процесуальні порушення у вигляді необґрунтованої відмови у витребуванні низки документів.

Апеляційна скарга представника позивача на додаткове рішення вмотивовано тим, що представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 є штатним юрисконсультом на підприємстві-відповідача і отримує заробітну плату за виконання своїх посадових обов`язків, здійснюючи представництво інтересі ПрАТ«МК «Азовсталь» під час судових засідань в даному спорі; представник відповідача Чайкіна К.О. має повний доступ до локальної документації та доступ до персональних даних позивача, через що відсутня необхідність робити нею адвокатські запити з витребування будь-яких документів підприємства; підприємством не доведено розміру витрат, оскільки відсутні договір доручення, ордер. Заявлений розмір правничої допомоги є не реальним, не відповідає критерію розумності.

Відповідачем 01.10.2019р. подано відзив на апеляційну скаргу, доводи якого кореспондуються із відзивом на позову заяву (т. 5 а.с. 105-110, т. 1 а.с. 53-60).

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд даної справи здійснюється за правилами спрощеного провадження.

Справа розглядається за участі позивача ОСОБА_1 , представників третьої особи - Прідущенко В.В. і Володіної Н.Б., які підтримали доводи скарги, в присутності представника відповідача ПрАТ «МК «Азовсталь» - адвоката ОСОБА_5, яка заперечувала проти доводів скарги, та у відсутність повідомленого про дату і час розгляду справи представника позивача - ОСОБА_2

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із ПрАТ «МК «Азовсталь» з 26 вересня 2005 року, в тому числі з 25 лютого 2013 року працює на посаді машиніста електровозу гасильного вагону 5 розряду дільниці коксування вугілля № 1 коксового цеху (а.с. 11-12).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників комбінату, інструкціями з охорони праці, з пожежної безпеки встановлено права та обов`язки працівників комбінату, загальні вимоги правил безпеки (т. 1 а.с. 63-74). Згідно листа-ознайомлення № 2 дільниці № 1, ОСОБА_1 з Кардинальними правилами з охорони праці та промислової безпеки ознайомлений 07.10.2017р. (т. 1 а.с. 75, 76). За журналами реєстрації інструктажів з питань охорони праці, з питань пожежної безпеки ОСОБА_1 пройшов інструктаж 17.01.2018р. (т. 1 а.с. 77 -79). Згідно протоколу № 1 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці коксового цеху, дільниці коксування вугілля № 1, позивач знає необхідні нормативні документи (т. 1 а.с. 81-83). За розпорядженням по коксовому цеху ПрАТ «МК «Азовсталь» № 16 від 03.01.2018р., заборонено користуватись відкритим вогнем, спалювання сміття, виробничих відходів, паління у невстановлених місцях, також встановлено місця для паління в коксовому цесі, з чим позивач ознайомлений 06.01.2018р. (т. 1 а.с. 86-90).

Внаслідок виявленого порушення - куріння ОСОБА_1 поза встановленим місцем йому було виписано керівником цеху ОСОБА_4 талон попередження порушення № 10 від 12.03.2018р. із заходами впливу у виді позбавлення премії 100% (т. 1 а.с. 89-90).

Згідно акту від 13.03.2018р., ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись під підпис в талоні-попередженні порушень умов охорони праці, від чого він відмовився (т. 1 а.с. 91).

За виявленням у позивача наявності порушення, вчиненого раніше - у липні 2017 року, чому відповідає талон попередження порушень № 14 від 14.07.2017р. (т. 1 а.с. 92-93), в розпорядження № 483 були внесені зміни розпорядженням № 538 щодо зменшення розміру премії за березень 2018 року на 50%, про що було поінформовано працівників цеху Листом № 070/470 від 23.04.2018р. на їх колективне звернення, в тому числі і ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 97).

Розпорядженням начальника коксового цеха ОСОБА_4 . № 483 від 30.03.2018р. по коксовому цеху ПрАТ «МК «Азовсталь», працівникові ОСОБА_1 , серед інших, за порушення вимог інструкцій з охорони праці та невиконання обов`язків з охорони праці зменшено розмір виробничої премії за березень 2018 рік на 100% (т. 1 а.с. 16). Розпорядженням начальника коксового цеха ОСОБА_4 . № 538 від 05.04.2018р., внесено зміни в попереднє розпорядження № 483: скасовано розпорядження в частині позбавлення ОСОБА_1 виробничої премії 50% за березень 2018р. (т. 1 а.с. 17).

14.03.2018р. позивача прийнято до членів Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2

Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» (т. 1 а.с. 21, 22).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги на судове рішення, за наслідками розв`язання спору по суті, і додаткове рішення не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі статтею 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

За вимогами ст. 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Аналогічні положення втілені у пункті 5.2.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, діючих на підприємстві-відповідача (т. 1 а.с. 63-64).

Згідно вимог п. 1.4, п. 2.3.1 посадової інструкції 232-102-33-2016, з якою ознайомлений під підпис ОСОБА_1 , машиніст електровозу гасильного вагону 5 розряду чотирьох змінної комплексної дільниці коксування вугілля № 1 коксового цеху, машиніст електровозу гасильного вагону 5 розряду в своїй діяльності повинен керуватися, виконувати, знати і дотримуватися, в тому числі: Закону України «Про охорону праці», Правил внутрішнього трудового розпорядку, СТП 232-94, своєї посадової інструкції, інструкції з охорони праці та виробничо-технічних, нормативно-правових актів з охорони праці (а.с. 61-62).

З метою унормування вимог щодо протипожежної безпеки на підприємстві ПрАТ «МК «Азовсталь» діє Інструкція з охорони праці «ИОТ 232-001-2015р.», з якою під час проведення інструктажів у січні 2018 року ознайомлений під підпис позивач (т. 1 а.с. 65-69, 78). За п. 24.2 цієї Інструкції передбачено куріння в спеціально відведених місцях.

За вимогами в п. 3.25 Інструкції з охорони праці № 102-962-2014 для машиніста електровозу гасильного вагону, знання якої підтвердив позивач у січні 2018 року, тобто напередодні вчиненого ним порушення, не допускається куріння на робочому місці (т.1 а.с. 70-71, 78).

З Кардинальних правил з охорони праці та промислової безпеки, затверджених наказом № 266 від 20.06.2013 року зі змінами, внесеними наказом № 452 від 29.09.2017 року ознайомлення з яким підтверджено підписом позивача (т. 1 а.с. 75-76), вбачається регламентація заборони паління поза спеціально відведених місць.

Згідно із впровадженим на підприємстві локальним актом СТП 232-94-2015 - «Приложение Е Обязательное Положение О Системе предупреждений нарушений» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин): підпункт «а» п. Е5 - талони попередження порушень мають право видавати робочим - керівники і спеціалісти підрозділів, служб, груп, лабораторій, бюро, дільниць, змін, керівники і спеціалісти Дирекції з ОП, ПБ і Е; Е10 - працівникам, які порушили норми, правила і інструкції з охорони праці, розмір премії за місяць, в якому допущено порушення, знижується не менше ніж на 25%, а при повторному порушенні впродовж року - за другий талон попередження не менше ніж на 50%; Е11 - у випадку, якщо працівник відмовився від підпису в талоні попередження порушення, у відповідності із вимогами СТП 232-142 складається акт, який підписується двома свідками (т. 1 а.с. 84-85).

Суд вважав доведеними обставини і, беручи до уваги зібрані по справі письмові докази, пояснення свідків - майстром коксового цеху ОСОБА_3 і начальником коксового цеху ОСОБА_4 , колегія суддів з цим погоджується, що машиністом електровоза гасильного вагону 5 розряду дільниці коксування вугілля коксового цеху ПрАТ «МК «Азовсталь» ОСОБА_1 допушено 12.03.2018р. порушення у вигляді куріння на робочому місці (в кабіні електровозу); з дотриманням вимог трудового законодавства і унормованих правил локальними актами підприємства уповноваженою особою - начальником коксового цеху ОСОБА_4 прийнято рішення про виписку талону попередження, фіксацію відмови працівника від підписання талону відповідним актом, підписаним двома працівниками; відповідність обсягу зниження премії не нижче 50% за друге впродовж каленрдарного року порушення, допущене ОСОБА_1 ; відповідність вимогам чинного законодавства виданого розпорядження № 483 від 30.03.2018р., зміненого самостійно роботодавцем в досудовому порядку розпорядженням № 538 від 05.04.2018р. про позбавлення виробничої премії 50% позивача.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про непоінформування ОСОБА_1 про заборону куріння на робочому місці і можливість реалізувати свої права в цій частині в іншому спеціально призначеному місці не відповідають дійсності, з огляду на ознайомлення позивача з низкою локальних актів підприємства, чому судом першої інстанції надана належна оцінка.

Підпис ОСОБА_1 в журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці ділянки коксування вугілля № 2, який фактично працює у складі комплексної бригади ділянки коксування вугілля № 1, не спростовує факту ознайомлення позивача з переліченими локальними актами підприємства, які, в тому числі, унормовують заборону куріння на робочому місці і, що узгоджується з інструкціями і переліком дотичних до роботи позивача локальних актів підприємства, з якими останній, як відзначено вище, був ознайомлений.

Доводи апеляційної скарги представника позивача щодо неознайомлення ОСОБА_1 з інструкціями з охорони праці 232-001-2015, 102-962-2014 спростовуються відомостями журналів реєстрації інструктажів з питань охорони праці та пожежної безпеки і протоколом засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці коксового цеху у січні 2018 року (напередодні вчинення позивачем порушення), серед яких СТП 232-94-2015 - «Приложение Е Обязательное Положение О Системе предупреждений нарушений», знання яких показав ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 77-83).

Ознайомлення із наказом № 452 від 29.09.2017р., якими введено в дію Кардинальні правила, позивач підтвердив своїм підписом у підписному листі (т. 1 а.с. 75-76). Екземпляр цих Кардинальних правил був долучений позивачем до позовної заяви (т. 1 а.с. 13, т. 5 а.с. 70).

І в суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що текст цих Кардинальних правил із попередженням про заборону куріння на робочому місці був розташований в цеху на видному місці ще до 12.03.2018р. Щодо наявності на підприємстві спеціально відведених місць для куріння позивач був обізнаний, але вказав, що в цеху місце для куріння, розташоване на відстані 70-100 метрів від його робочого місця, дістатись до якого при неперервному процесі є ускладненим.

Облаштування на підприємстві спеціальних місць для куріння в коксовому цеху вбачається зі змісту розпорядження по коксовому цеху № 16 від 03.01.2018р., з чим ОСОБА_1 безпосередньо був ознайомлений під підпис 06.01.2018р. (т. 1 а.с. 86-88).

Відтак, доводи апеляційної скарги представника позивача про неознайомлення ОСОБА_1 із наказом № 452 від 29.09.2017р. спростовані матеріалами справи.

Зважаючи на невідкликання цього підпису працівником, відсутності інших даних щодо утаємничення підприємством правил заборони куріння, колегія суддів схвалює твердження суду першої інстанції про поінформування позивача про заборону куріння у невстановлених місцях і негативні наслідки порушення цього правила.

Так, машиніст електровозу гасильного вагону 5 розряду ОСОБА_1 обізнаний із відповідальністю за невиконання або неналежне виконання покладених на нього цією інструкцією обов`язків (т. 1 а.с. 15, 82-83).

Той факт, що на підставі наказу № 452 від 29.09.2017 року та наказу 20.06.2013р. № 266 не вносились зміни до Правил внутрішнього трудового розпорядку, Положення про заробітну плату та преміювання працівників ПрАТ «МК «Азовсталь», не усуває запровадженого на підприємстві обмеження паління в невстановленому місці чи робочому місці і причислення цього порушення до числа дисциплінарних проступків, що тягне накладення стягнення у вигляді позбавлення премії.

В ході судового розгляду здобуто достатньо доказів щодо локального унормування на підприємстві ПрАТ «МК «Азовсталь» кваліфікації як порушення: паління у невстановленому місці чи паління на робочому місці, що є підставою для позбавлення працівника-порушника премії.

Таким чином, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не встановлено в діях роботодавця порушень прав позивача, регламентованих п. 5.1.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку щодо поінформування роботодавцем про вимоги щодо охорони праці на робочому місці.

Колегія суддів впевнилась в тому, що позивач був поінформований про заборону куріння на робочому місці, але всупереч ст. 139 КЗпП України, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», не в достатньому обсязі дбаючи про дотримання особистої безпеки і безпеки для оточуючих, сумлінно додержуючись вимог нормативних актів про охорону праці, допустив вказане порушення, зафіксоване в талоні попередження порушення від 12.03.2018р.

За загальним правилом, передбаченим ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно із п. 13 Загального положення про оплату праці і преміювання працівників ПрАТ «МК «Азовсталь» відмова працівника надати пояснення не є перешкодою до застосування такого заходу впливу як позбавлення премії.

Як з`ясовано, після вчиненого порушення ОСОБА_1 відмовився від підпису талону попередження порушення як в день виявлення порушення, так і на наступний день при розборі даного факту на зустрічно-змінному завданні, не пояснивши причин вчинення порушення, поставленого йому в провину.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснював, що відмовився підписати талон і не писав пояснень через обурення несправедливим відношенням до нього начальника цеху ОСОБА_4 і виникненням конфлікту на ґрунті вимагання від нього виконання роботи, що могло призвести до смерті (вбирання шляхів під напругою).

Такі пояснення ОСОБА_1 з приводу його версії подій 12.03.2018р. були втілені у зверненні до роботодавця від 11.04.2018р., до якого приєднались деякі інші працівники ( т. 1 а.с. 18-19), що стали підставою для учинення адміністрацією підприємства відповідної перевірки і знайшло своє відображення у відповіді директора по персоналу і адміністрації в листі № 070/470 від 23.04.2018р. за наслідками розгляду розбіжностей, викладених у колективному зверненні і поясненнях керівника коксового цеху ОСОБА_4 і старшого майстра Григоренко С.О. (т. 1 а.с. 97-101). Зокрема, в колективному зверненні йшлося про обставину, яка, як пересвідчилась колегія суддів, не відповідає дійсності - що ОСОБА_1 не курив, але поряд з цим було відзначено, що порушення було актом безвиході.

Судом першої інстанції враховані ці обставини і зведено висновки про не підтвердження пояснень позивача з приводу того, що старший змінний майстер ОСОБА_3 та начальник цеху ОСОБА_4 посилали його прибирати купу коксу зі шляхів електровозу, що нібито і стало причиною позбавлення позивача премії, на чому без достатніх доказових підстав наголошено в апеляційній скарзі.

В суді апеляційної інстанції позивач деталізував, що закурив внаслідок обурення діями ОСОБА_4 , який його «довів», вимагаючи від нього виконання роботи в небезпечних умовах.

Проте, мотиви, з яких працівником ОСОБА_1 допущено порушення у вигляді куріння на робочому місці, не можна віднести до поважних, які б усували факт вчинення такого порушення і стали підставою для звільнення його від відповідальності, унормованої локальними актами підприємства.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо позбавлення його керівником - начальником коксового цеху ОСОБА_4 . права на викладення в письмовому вигляді дійсних обставин в порушення абз. 1 ст. 149 КЗпП України не є переконливими.

Доводи апеляційної скарги у спростування факту порушення, що свідок ОСОБА_3 не бачив, що позивач палив на робочому місці, не є слушними, оскільки суперечать зібраним матеріалам і поясненням позивача в суді першої інстанції та апеляційному суді про куріння на робочому місці.

Посилання в апеляційній скарзі представника позивача на те, що ОСОБА_1 несе відповідальність суто за посадовою інструкцією за невиконання або неналежне виконання покладених на мене функціональних обов`язків та невиконання плану роботи, який ним будо виконано в повній мірі, безвідносно до інших актів підприємства, що регулюють безпеку праці, також не усувають допущеного позивачем 12.03.2018р. факту куріння у не встановленому місці, що кваліфікується як порушення і тягне наслідок у вигляді позбавлення премії.

Преміювання працівників у ПрАТ «МК «Азовсталь» регулюється Загальним положенням про оплату праці і преміювання працівників ПрАТ «МК «Азовсталь», введених в дію з 01.07.2017р. (т. 1 а.с. 231, т. 5 а.с. 140-153), яке поряд із Положенням про систему попередження порушень - додаток Е до СТП 232-94-2015 (т. 1 а.с. 20) субсидіарно унормовують порядок накладення стягнення і обсяг депреміювання працівників, які порушили встановлені на підприємстві правила.

Аналізуючи ці акти, колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції, що начальник коксового цеху ОСОБА_4 . діяв в межах своїх повноважень при видачі талону попередження № 10 від 12 березня 2018 року машиністу електровоза гасильного вагону ОСОБА_1 і виданні, як керівником цеху, розпорядження № 483 від 30.03.2018р., відкорегованого розпорядженням № 538 від 05.04.2018р. про позбавлення премії 50% за допущені порушення вимог НПАОП, інструкцій з охорони праці, правил внутрішнього трудового розпорядку, що виразилися в курінні на робочому місці. Відкорегований обсяг депреміювання в розмірі 50% відповідає вищенаведеним локальним актам підприємства, оскільки встановлено, що скоєне 12.03.2018р. позивачем порушення є другим у календарному році, що слідувало за попереднім порушенням, втіленим у талоні № 14 від 14.07.2017р. (т. 1 а.с. 92-93), що мав місце в дійсності, як підтверджено позивачем в суді апеляційної інстанції, та що не оскаржений останнім і не скасований.

Таким чином, роботодавцем в особі керівника цеху ОСОБА_4 видано оспорювані розпорядження № 483 із змінами, внесеними розпорядженням № 538, що укладається в межі обов`язків і повноважень роботодавця, унормованих ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», щодо вжиття превентивних заходів упередження безпечних і шкідливих умов праці, забезпечення додержання вимог законодавства в галузі охорони праці.

Судом першої інстанції належним чином мотивовано ці обставини, які усувають обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо неправомірного позбавлення позивача премії керівником цеху за куріння у невстановленому місці.

Строк накладення стягнення відповідає положенням ч. 1 ст. 148 КЗпП України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність фактажно-правових підстав для задоволення вимог про визнання розпорядження № 483 від 30.03.2018р. та № 538 від 05.04.2018р. неправомірними та їх скасування, стягнення недорахованої премії за березень 2018 року у розмірі 50%, з огляду на доведення факту порушення з боку позивача у вигляді куріння на робочому місці, що мало наслідок притягнення його до відповідальності шляхом позбавлення премії, учиненого роботодавцем з дотримання вимог трудового законодавства і запроваджених на підприємстві локальних нормативних актів.

Внаслідок встановлення факту дотримання вимог законодавства при накладенні стягнення на позивача за порушення трудової дисципліни, доведеного в ході судового розгляду, відсутні підстави для відшкодування позивачеві заявленої моральної шкоди за відсутності складу делікту в діях відповідача.

Порушень норм процесуального права, які могли призвести до неправильного вирішення справи (в тому числі тих, на які посилається представник позивача - відмова у задоволенні клопотання про витребування низки документів, з приводу якого суд обговорив питання і прийняв згідно вимог ЦПК України рішення - т. 1 а.с. 187-188, 218-219, 221, т. 5 а.с. 72-73), або тих, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Щодо перевірки законності і обґрунтованості ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З огляду на положення п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На цих критеріях наголошує Європейський суд з прав людини у справах "East/West Alliance Limited" проти України", "Лавентс проти Латвії". Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019р. по справі № 910/15944/17.

Враховуючи надані до суду першої інстанції документи - заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (т. 5 а.с. 196-197), попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу з розмежуванням вартості послуг адвоката (т. 1 а.с. 127, 204), Договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180329/АЗСТ від 29.03.2018р. із додатковими угодами №№ 3, 7/1, укладений між ПрАТ «МК «Азовсталь» і Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» (т. 1 а.с. 198-206), даними ЄДРПОУ про реєстрацію Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога» (т. 1 а.с. 207-208), відомостями про прийняття до складу учасників цього Адвокатського об`єднання адвоката ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 129, 209-210), виданий 30.07.2018р. Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» ордер серії ДН № 019051 на представництво інтересів ПрАТ «МК «Азовсталь» адвокатом цього об`єднання ОСОБА_5. (т. 5 а.с. 31), уповноваження за довіреностями від 10.04.2018р., 27.12.2018р. ПрАТ «МК «Азовсталь» ОСОБА_5 як адвоката здійснювати представництво інтересів відповідача в суді (т. 1 а.с. 128, 145), розрахунку розміру винагороди і акт приймання-передачі наданих послуг від 13.02.2019р. з детальним описом наданих адвокатом при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «МК «Азовсталь» в Орджонікідзевському районному суді міста Маріуполя Донецької області послуг із їх хронометражем (т. 1 а.с. 211-213), рахунку на оплату наданої делегованим у судовий процес по даній справі представником Адвокатського об`єднання - адвокатом ОСОБА_5. правничої допомоги на загальну суму 13920грн. (т. 1 а.с. 214-215), оригіналом платіжного доручення зі сплати відповідачем Адвокатському об`єднанню виставленого рахунку в розмірі 13920грн. (т. 1 а.с. 216) - колегія суддів пересвідчилась у реальності і співмірності понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги у обґрунтовано зменшеному судом першої інстанції розмірі 1500грн.

Судом було враховано пояснення позивача ОСОБА_1 щодо неспівмірності заявленої суми відшкодування витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції зменшив розмір заявлених витрат з оплати професійної правничої допомоги в сумі 13920грн. до 1500грн., що з огляду на витрачений час, перевірені судом апеляційної інстанції фактично і реально надані послуги адвокатом ОСОБА_5 , в грошовому виразі 1500грн. є співмірними і наближеним до розміру депреміювання, озвученого позивачем в суді першої інстанції (т. 5 а.с. 40-41) і апеляційному суді.

Та обставина, що ОСОБА_5 перебуває у трудових відносинах із підприємством і має службові обов`язки з представництва інтересів роботодавця в суді, не усуває факту залучення відповідачем допомоги адвокатського об`єднання в особі делегованого представника - адвоката ОСОБА_5 на представництво інтересів в суді ПрАТ «МК «Азовсталь» і оплати адвокатському об`єднанню наданих послуг згідно із належними первісними платіжними документами.

З огляду на вимоги п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1-4 ст. 137, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, покладаються у разі відмови в задоволенні позову - на позивача.

Законних правових підстав для відмови відповідачеві у відшкодуванні цих витрат суд апеляційної інстанції не вбачає.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга представника позивача, аргументи якої не спростовують правильності висновків судів першої інстанції, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду по суті спору і додаткове рішення з розподілу витрат на правничу допомогу, як ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2019 року і додаткове рішення цього ж суду від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді С.А.Зайцева

О.М.Пономарьова