ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовною заявою Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю у звязку з виявленням факту отримання доходів безробітного під час перебування на обліку в центрі зайнятості,-

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2018 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю у звязку з виявленням факту отримання доходів безробітного під час перебування на обліку в центрі зайнятості, мотивуючи вимоги тим, що остання була зареєстрована у Фастівському міськрайонному центра зайнятості як безробітна з 15.01.2018 року та на підставі наданих нею відомостей та документів, їй була призначена допомога по безробіттю. Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що відповідач під час перебування на обліку як безробітна приховала факт працевлаштування у ТОВ «Ексім Трейд Транс Фуд», про що складено відповідний акт. За період перебування на обліку з 23.01.2018 року ОСОБА_1 була нарахована допомога по безробіттю в розмірі 1858,07 грн. Позивачем був направлений лист-претензія з вимогою сплати суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю, однак відповідач добровільно їх не повернула. Виходячи з вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідачки допомогу по безробіттю у розмірі 1858,07 грн, а також витрати на судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

В судове засідання представник позивача не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність.

В процесі розгляду справи відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог та вказувала, що її було оформлено на стажування, заробітної плати вона не отримувала, а трудову книжку втратила. У подальшому в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

При розгляді справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 15.01.2018 року звернулась до Фастівського міськрайонного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де була зареєстрована як така, що шукає роботу з отриманням допомоги по безробіттю.

За особистою заявою відповідача, наказом від 18.01.2018 року № НТ180118 ОСОБА_1 був наданий статус безробітного з 15.01.2018 року, наказом від 22.01.2018 № НТ180122 призначена допомога по безробіттю, як застрахованій особі залежно від страхового стажу, відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 до 6 років 55% середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100% - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70% - 180 к.д., з 22.01.2018 року по 16.01.2019 року. Наказом № НТ180122 від 09.10.2014 року прийнято рішення розпочати виплату допомоги по безробіттю з 22.01.2018 року. Наказом № НТ180307 від 07.03.2018 року скорочено виплату по безробіттю з 06.03.2018 року по 20.03.2018 року, а наказом № НТ180314 від 14.03.2018 року припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп 1, 2 п. 37 Порядку від 20.03.2013 року № 198; у звязку з початком зайнятості особи відповідно до пп 1 п.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», пп1 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п.2 п.1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності з 01.03.2018 року. Наказом № НТ180314 від 14.03.2018 року припинено реєстрацію безробітної з 01.03.2018 року у звязку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту); відповідно до абзацу 3 абзацу 2 пп 1п. 37 Порядку від 20.03.2013 року № 198.

Як вбачається з акта №790 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Київського міського центру зайнятості від 27.04.2018 року, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Ексім Трейд Транс Фуд» з 23.01.2018 року по 27.02.2018 року, звільнена за власним бажанням.

Про вказаний факт працевлаштування ОСОБА_1 міськрайонний центр зайнятості не повідомила.

Згідно розрахунку Фастівського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_1 за період з 23.01.2018 року по 28.02.2018 рік була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в розмірі 1858,07 грн.

Відповідно до наказу №62 від 21.05.2018 року про повернення допомоги по безробіттю, вирішено запропонувати гр. ОСОБА_1 добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 1858,07 грн.

З метою досудового врегулювання питання про добровільну сплату незаконно отриманих коштів, на адресу відповідача було направлено претензію № 05-10/516 від 29.05.2018 року про необхідність добровільного повернення коштів, сплачених як допомога по безробіттю на рахунок центру зайнятості, проте вимога була проігнорована відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» одним з принципів страхування на випадок безробіття є обовязковість страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Частиною 1 статті 4 передбачено, що страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю.

Частиною 2 статті 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування та випадок безробіття» передбачено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ТОВ «ЕКСІМ ТРЕЙД ТРАНС ФУД» з 23.01.2018 року, та 27.02.2018 року наказом № ЕТФ/К-040 про припинення трудового договору (контракту) звільнена за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України).

Згідно з пп.2 п. 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 № 613, Виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості).

Згідно статті 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. № 198, Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня: початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, повязаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) - забезпечення роботою самостійно.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Заперечуючи проти позову, відповідач пояснювала, що вона не отримувала зарплату, проходила тільки стажування, проте на підтвердження вказаного відповідних доказів не надала.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позивачем вчинено дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю. Відповідач належними та допустимими доказами не довела свої твердження щодо неотримання доходу під час перебування на обліку в центрі зайнятості. На момент розгляду справи сума допомоги повернута не була.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача коштів у сумі 1858,07 грн, є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268 ЦПК України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд

ВИРІШИВ:

Позов Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю у звязку з виявленням факту отримання доходів безробітного під час перебування на обліку в центрі зайнятості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.номер НОМЕР_1, зареєстр.: ІНФОРМАЦІЯ_2,на користь Київського обласного центру зайнятості, код ЄДРПОУ 03491085, місцезнаходження: пров. Будівельників, 5-А, м. Київ, на розрахунковий рахунок № 1665 в Головному управлінні ДКСУ в Київській області, МФО 821018, код 03491085,допомогу по безробіттю у розмірі 1858 грн 07 коп. (одна тисяча вісімсот пятдесят вісім гривень 07 копійок), та 1762,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей