25.03.2019 Єдиний унікальний номер 205/8222/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/8222/2018
Номер провадження: 2/205/953/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Недосвітної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як сумісно набутого майна подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування четвертої черги за законом,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як сумісно набутого майна подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування четвертої черги за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона, ОСОБА_1, перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, з 24 липня 1980 року по 28 листопада 1994 року. А з грудня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 включно проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрацію шлюбу, тобто знаходились у фактичних шлюбних відносинах, за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вказує, що вони разом із ОСОБА_6 витрачали грошові кошти, за спільні кошти купували необхідні кожному з них одяг, лікарські препарати, харчувались, оплачували комунальні послуги, доглядали та ремонтували будинок, а також, вона повністю здійснювала догляд за чоловіком, доглядала його до смерті і поховала за накопичені спільні грошові кошти. Під час проживання у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, за договором купівлі -продажу від 19.06.1990 року за спільні кошти придбали домоволодіння АДРЕСА_1. Право власності за зазначене домоволодіння зареєстровано було за ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, і після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на домоволодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є його син ОСОБА_4, який у встановлений законом строк відмовився від прийняття спадщини. Далі позивач зазначає, що враховуючи відсутність спадкоємців за заповітом, а також, відмову спадкоємця за законом першої черги від прийняття спадщини, особа, яка проживала однією сім'єю зі спадкоємцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом четвертої черги. Таким чином, у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6. Однак, постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. від 25.09.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для видачі свідоцтва.

У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду і просити суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5, не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини, а також, визнати, що домоволодіння АДРЕСА_1 перебувало в спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 на вищевказане домоволодіння, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, як сумісно набутого майна подружжя, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, як сумісно набутого майна подружжя в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

Представник Дніпровської міської ради, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву (а.с.76-77), в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як сумісно набутого майна подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування четвертої черги за законом. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що позивач не надала жодних відомостей щодо інших родичів померлого, які б могли прийняти спадщину в першу чергу, окрім сина, який відмовився від прийняття спадщини, а також, в матеріалах справи відсутні докази ведення спільного побуту, здійснення поточного ремонту у домоволодінні, сплати комунальних послуг та відомості про те, як саме позивач здійснювала догляд.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій просила суд слухати справу за її відсутності, та винести рішення згідно чинного законодавства (а.с. 73).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, також, у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій просив суд слухати справу за його відсутності, та позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі (а.с. 96).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 17.12.2018 року клопотання позивача про витребування доказів було задоволено. Вирішено витребувати у Другої Дніпровської державної нотаріальної контори спадкову справу, що була заведена після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 82-83).

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, пояснення свідків, суд ухвалює рішення виходячи із наступного.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1980 року по 28 листопада 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 28.11.1994 року (а.с.14).

Судом також встановлено, що 19.06.1990 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1. Такий договір було посвідчено державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Гуніним О.В. за реєстровим номером № 2 1528 (а.с. 15-16). Право власності за вищевказане домоволодіння зареєстровано було за ОСОБА_6 Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, записано в реєстрову книгу за № 321 під реєстровим № 111 (а.с. 49-50).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12).

Матеріалами справи, зокрема довідкою квартального комітету № 34 Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 87 від 18.10.2018 року, підтверджено, що в домоволодінні АДРЕСА_1 проживав та був зареєстрований ОСОБА_6 з 03.12.1991 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5. На день його смерті разом з ним проживала та була зареєстрована ОСОБА_1 також з 03.12.1991 року по теперішній час. (а.с. 32).

Судом також встановлено, що постановою від 25.09.2018 року державного нотаріусу Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 (а.с.33). Оглядом спадкової справи, що була заведена Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою також встановлено, що після смерті ОСОБА_6 до органу нотаріату із заявою звернувся його син ОСОБА_4, якій відмовився від прийняття спадщини (а.с. 92).

Таким чином, оскільки позивач позбавлена можливості захистити своє речове право на вказане майно у позасудовому порядку, суд вирішує даний спір в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Таким чином, з огляду на вищезазначені норми матеріального закону, у цій справі по відношенню до правовідносин, що виникли із приводу визнання за позивачем права власності на частину спірного домоволодіння в порядку поділу майна подружжя, повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин та придбання такого майна, а саме КпШС України.

Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним до 01 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Оскільки вказане домоволодіння, АДРЕСА_1 було набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_6 під час їх перебування в шлюбі, то суд доходить висновку, що на дане майно розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності.

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Згідно ст. ст. 370, 372 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У разі поділу такого майна, вважається, що частки співвласників є рівними.

Враховуючи те, що вищевказане нерухоме майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 набуте у шлюбі, то суд доходить висновку, що на момент смерті спадкодавця такого майна, таке майно перебувало в спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 і частки вказаного подружжя у такому майні були рівними.

У зв'язку із чим, слід припинити право спільної сумісної власності вказаного подружжя на таке майно, та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину такого домоволодіння як на сумісно набуте майно подружжя.

Також згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008р., № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як було встановлено судом, позивач у передбачений законом строк - 19.05.2018 року, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. Судом також встановлено, що після смерті такого спадкодавця була заведена відповідна спадкова справа, однак постановою державного нотаріусу Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. від 25.09.2018 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджували факт родинних відносин вказаних осіб.

Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

При цьому взаємність прав та обов'язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов'язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Відповідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.3 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні допитані судом свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 надали аналогічні за своїм змістом пояснення з яких вбачається, що позивач мешкала із померлим чоловіком ОСОБА_6 однією сім'єю з грудня 1994 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5. При цьому позивач вела спільне господарство із спадкодавцем, була пов'язана з ним спільним побутом, піклувалася про утримання домоволодіння та брала матеріальну участь у забезпеченні такої родини.

Таким чином, в даному випадку обставина проживання з грудня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача разом із спадкодавцем підтверджується, як названими письмовими доказами так і вказаними показаннями свідків. За таких обставин, оскільки факт проживання заявника однією сім'єю із спадкодавцем з грудня 1994 року по 10 січня 2018 підтверджується наявними у справі доказами, а доказів, що свідчили б про протилежне у суду немає, та з урахуванням того, що оформлення спадкових прав позивача іншим шляхом, а ніж судовим неможливо, суд вважає за необхідне також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 5 688 грн. 00 коп.,

На підставі викладеного та керуючись ст. 21, 24, 41, 58 Конституції України, ст. 22 КпШС України, ст. ст. 1269, 1270, 1272, 316, 317, 319, 358 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3,21, 61, 63, 70, 71 СК України, ст. ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1) до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1), ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини, визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, як сумісно набутого майна подружжя, та про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування четвертої черги за законом - задовольнити.

2. Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5, не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме, з грудня 1994 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

3. Визнати, що домоволодіння АДРЕСА_1 перебувало в спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5.

4. Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 на домоволодіння АДРЕСА_1.

5. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1) право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею приміщень 47,1 кв.м., загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., допоміжною площею 17,0 кв.м., прибудови літ. а-1, ганка з козирком а, житлового будинку літ. Б-1, загальною площею приміщень 72,2 кв.м., загальною площею 72.2 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м., допоміжною площею 48,2 кв.м., підвалу під Б-1, тераси б-1, ганка б, входу до підвалу б1, погріба з шийкою В, сарая Г, душа Д, гаражу Е, літньої кухні Ж, вбиральні З, огорожі, інших споруд № 1-8, І, як сумісно набутого майна подружжя.

6. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1) право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею приміщень 47,1 кв.м., загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., допоміжною площею 17,0 кв.м., прибудови літ. а-1, ганка з козирком а, житлового будинку літ. Б-1, загальною площею приміщень 72,2 кв.м., загальною площею 72.2 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м., допоміжною площею 48,2 кв.м., підвалу під Б-1, тераси б-1, ганка б, входу до підвалу б1, погріба з шийкою В, сарая Г, душа Д, гаражу Е, літньої кухні Ж, вбиральні З, огорожі, інших споруд № 1-8, І, як сумісно набутого майна подружжя в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан