"06" листопада 2019 р.
Справа № 642/7520/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря - Канаєвої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Холодногірський районний у місті Харкові відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ :

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на території с. Комунар Донецької області, Україна, на тимчасово окупованій території. Заявник звертався до органу РАЦС з метою отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка держави України, однак письмовою відповіддю у видачі свідоцтва заінтересованою особою було відмовлено. Встановлення факту смерті матері, необхідно заявнику, для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка держави України та реалізації спадкових прав.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною матір`ю заявника ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була громадянкою України, та була зареєстрована у АДРЕСА_1 , що підтверджується ксерокопією її паспорту.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в с.Комунар Донецької обл. ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт смерті ОСОБА_2 , підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №360 від 09.09.2019р., виданим «Центром первинної медичної допомоги м.Макіївка».

С. Комунар підпорядковане Нежнєкринківській селищній Раді.

Заявник звернулася до суду для встановлення факту смерті своєї матері для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку.

Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, с. Комунар Донецької області, де померла мати заявника, відноситься до території, де діяльність держаних органів влади України, у тому числі органів державної реєстрації актів цивільного стану, припинена та фактично не здійснюються.

Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року та Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

За вимогами ч.2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території, що дасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

Відповідно ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 49, 77, 79, 80, 259, 263, 264, 273, 293, 315, 317 ЦПК України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Холодногірський районний у місті Харкові відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України жіночої статі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Сухинівка Глушковського району Курської області, визнавши датою її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. та місцем смерті - смт Нижня Кринка , місто Макіївка , Донецька область Україна.

Відповідно ч.4 ст.317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Г. Проценко