Справа № 236/1100/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

25.03.19 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно(а.с.5-8).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, просить розглянути цивільну справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що надав до суду відповідну заяву (а.с.42).

Відповідач представник Об'єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с.40-41).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 04.07.2005 в м. Красний Лиман Донецької області, помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 056405 від 05.07.2005(а.с.11).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з:

Ѕ частки житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, № 125 по вул. Петропавлівська, в м. Лиман, Донецької області, який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17.08.1991 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 2-1963 і зареєстрованого в Словянському БТІ 30.12.1991 за № 683;

земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва ОСОБА_4), Донецької області, яка належала померлому на підставі Державного акта про право приватної власності на землю, серії ДН, виданого 05.04.1997 Краснолиманською міською Радою народних депутатів(а.с.20,22).

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, після смерті ОСОБА_2, була його дружина ОСОБА_5, яка спадщину прийняла у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 08.04.2019(а.с.46).

13.11.2009 в м. Красний Лиман Донецької області, помер батько позивача, та відповідно син ОСОБА_5 - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 434859 від 18.11.2009(а.с.14,15,45).

Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, яке складається з:

Ѕ частки житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, № 125 по вул. Петропавлівська, в м. Лиман, Донецької області, який належав померлому на підставі договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, 29.11.1991 за реєстровим № 1-2286, дублікат якого виданий державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 01.02.2007 за реєстровим № 442 і зареєстрованого в КП «БТІ « м. Словянська 03.04.2007 за № 14122244;

земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва ОСОБА_4), Донецької області, яка належала померлому на підставі Державного акта про право приватної власності на землю, серії ДН, виданого 07.04.1997 Краснолиманською міською Радою народних депутатів(а.с.16-18,21).

Спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, після смерті ОСОБА_6, була його мати ОСОБА_5, яка спадщину прийняла у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, а також діти спадкодавця: ОСОБА_9, у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, а також ОСОБА_1, позивач по справі, який на підставі заяви ОСОБА_9 від 01.03.2019 був включений до кола спадкоємців, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 08.04.2019(а.с.46).

Відповідно до договору про розподіл спадкового майна, посвідченого 01.03.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори за реєстровим № 617(а.с.26), було перерозподілено спадкове майно після померлого ОСОБА_6, за яким Ѕ частка житлового будинку із відповідною часткою госопдарсько-побутових будівель та споруд, що знаходяться у м. Лиман Донецької області по вул. Петропавлівський, буд.125, перейшла до ОСОБА_1

Позивачем 01.03.2019 було отимане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, а саме на Ѕ частку житлового будинку із відповідною часткою госопдарсько-побутових будівель та споруд, що знаходяться у м. Лиман Донецької області по вул. Петропавлівський, буд.125. Свідоцтво посвідчено 01.03.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори за реєстровим № 619(а.с.23).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 01.03.2019 було проведено реєстрацію права власності(а.с.25).

30.04.2011 в м. Красний Лиман Донецької області, померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 536307 від 04.05.2011(а.с.12).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складається з: Ѕ частки житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, № 125 по вул. Петропавлівська, в м. Лиман, Донецької області, та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за тією ж адресою, які належали померлому ОСОБА_2, після смерті якого ОСОБА_5 спадщину прийняла, але не оформила своїх прав.

Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, є позивач ОСОБА_1, який в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України прийняв спадщину, та заявою ОСОБА_9 про відмову від спадщини від 04.11.2011, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори(а.с.46).

На даний час, позивач відповдно до договору розподілу спадкового майна, посвідченого 01.03.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 за реєстровим № 617, є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27575197 від 21.07.2011 та № 55327328 від 01.03.2019(а.с.19,24,26).

Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори 01.03.2019 представнику позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, а саме на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва ОСОБА_4), Донецької області, оскільки житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, належить ОСОБА_6 в Ѕ частці, а земельна ділянка в цілій частці(а.с.27-28).

Крім того, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори 01.03.2019 представнику позивача також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, а саме на Ѕ житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд, № 125 по вул. Петропавлівська, в м. Лиман, Донецької області, та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва ОСОБА_4), Донецької області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на імя померлої, а також житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, належить ОСОБА_2 в Ѕ частці, а земельна ділянка в цілій частці(а.с.29-30).

В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження».

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз.2 п. 7 постанов Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Згідно п.4 ст.120 ЗК України- у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, позивач має правові підстави для оформлення спадщини на цілу частку житлового будинку, який розташований у м. Лиман Донецької області, по вул. Петропавлівській, буд.125, а тому право на земельну ділянку повинно визначатися пропорційно до часток у праві власності житлового будинку.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. 15, 16, 25, 328, 337, 392, 1216, 1218,1241,1245,1262,1268,1269 ЦК України, п.4 ст.120 ЗК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, померлого 13.11.2009 в м. Красний Лиман Донецької області та ОСОБА_5, померлої 30.04.2011 в м. Красний Лиман Донецької області, та складається з:

Ѕ частки житлового будинку А-1, загальною площею 73,0 кв.м., у тому числі житловою площею 39,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б», сарай «В», сарай «В», льох «Г», льох «Д», сарай «Е», вбиральна «Ж», колонка «К», колонка «К», розташованих за адресою: м. Лиман Донецької області, вул. Петропавлівська, буд.125(сто двадцять пять);

земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва ОСОБА_4), Донецької області, яка належала померлому ОСОБА_2, померлому 04.07.2005, на підставі Державного акта про право приватної власності на землю, серії ДН, виданого 05.04.1997 Краснолиманською міською Радою народних депутатів, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 2209.

земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, площею 0,1га, розташованої за адресою: вул. Петропавлівська(колишня назва Леніна), буд.125, в м. Лиман(колишня назва ОСОБА_4), Донецької області, яка належала померлому ОСОБА_6, померлому 13.11.2009, на підставі Державного акта про право приватної власності на землю, серії ДН, виданого 07.04.1997 Краснолиманською міською Радою народних депутатів, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 2224.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення складений 12.04.19.

Суддя -