Справа № 196/1581/18
№ провадження 2/196/61/2019
12 квітня 2019 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Зубій А.В.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.12.2011 року.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 22.12.2011 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останньому було надано кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач ОСОБА_3 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 31.07.2018 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 110758,79 грн., яка складається з наступного: 2011,47 грн. заборгованість за кредитом; 108747,32 заборгованість за відсотками за період з 22.12.2011р. по 30.03.2018р., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати по справі в розмірі 1762 грн.
У судове засідання представник позивача не зявився. До поданої заяви додав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (позивач проти цього не заперечує).
Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.
22.12.2011 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (на даний час змінено найменування банку на АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останньому було надано кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка складають між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
Позивач свої зобов'язання по вищезазначеному договору виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, - грошові кошти в сумі 2000,00 грн.
Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання Згідно даного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Сторонами було визначено, що сплата відсотків здійснюється щомісяця до 25 числа. Розмір щомісячних платежів визначено сторонами як 7% заборгованості, але не менше 50 гривень. Вказані обставини стверджуються копією довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки „Кредитка універсальна 55 днів пільгового періоду".
Відповідач не виконав свої зобов'язання за договором щодо оплати боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 2011,47 грн., а також прострочив заборгованість по відсотках. Вказані обставин підтверджуються розрахунками заборгованості та випискою по особовому рахунку.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК Українидо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки „Кредитка універсальна 55 днів пільгового періоду" відповідач зобов'язався погасити заборгованість за кредитом щомісячними платежами в розмірі 7% заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості; з 01.04.2014р. - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Враховуючи, що відповідач отримав кредит 22 грудня 2012 року, він повинен був в повному обсязі погасити його до жовтня 2015 року включно (відповідно до довідки про строк дії кредитної картки).
Відтак, у межах строку кредитування, тобто до жовтня 2015 року відповідач повинен був повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01 листопада 2015 року, відповідач зобов'язаний незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
Тобто припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За таких обставин, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже, позивач не мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Така позиція закріплена у постанові Верховного Суду по справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року та у постанові Верховного Суду по справі №175/4753/15-ц від 06 лютого 2019 року.
Крім того, висновки про те, що вимоги банку про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.
Тому, враховуючи при застосуванні норм права до спірних правовідносин, у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, вищезазначені висновки, суд вважає безпідставними заявлені позовні вимоги в частині нарахування процентів відповідно до умов договору після закінчення строку кредитування, тобто після жовтня 2015 року.
Суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості за договором від 22.12.2011 року укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_3 станом на 31.07.2018 року наданий позивачем в частині нарахування відсотків після жовтня 2015 року. Зокрема нарахування процентів здійснювалося після закінчення строку кредитування.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
Визначаючи розмір заборгованості відповідача по відсотках, суд враховує лише відсотки нараховані до жовтня 2015 включно.
Відтак заборгованість відповідача по відсотках за період до 31 жовтня 2015 року складає 11 656, 25 гривень.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 217 грн. 43 коп.
На підставі викладеного, суд, керуючись ст. ст. 81, 141, 258, 259, 263- 265, 280-284, 287, 288, 289 ЦПК України, суд,-
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. ЗУБІЙ