Справа № 311/2634/18
Провадження № 2/175/503/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(з а о ч н е)

29 жовтня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

при секретарі судового засідання Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і просить стягнути грошові кошти за договором позики від 09.05.2018 року.

Представник позивач у судове засідання надав письмову заяву у якій повністю підтримав пред`явлений позов, просив вимоги задовольнити, а справу розглядати без їх участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач повторно не з`явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Від відповідача також не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, прийшов до висновку про можливий розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 223 та ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 09 травня 2018 року ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_3 договір позики, згідно з яким передав їй грошові кошти у сумі 102 000,00 грн. (сто дві тисячі гривень), які остання зобов`язалася повернути отримані кошти в строк до 09.06.2018 року включно, що підтверджується відповідною складеною розпискою між сторонами.

Крім того, 09 травня 2018 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого (п. 1.1, 1.2. 2.1. ,3.1., 4.1.) остання поручається перед кредитором (позивачем) з виконання обов`язку ОСОБА_3 щодо повернення грошових коштів за договором позики.

Так, після настання строку виконання договору позики - 10 червня 2018 року, відповідачка ОСОБА_3 отримані грошові кошти позивачу не повернула, та на вимоги позивача повернути заборгованість після настання строку виконання не реагує, зобов`язання згідно договору позики - не виконує, у зв`язку з чим, ОСОБА_4 їй було направлено претензію із вимогою виконання умови договору позики, проте боржниця дані листи проігнорувала та жодних дій, спрямованих на повернення позики не вчиняла.

Разом з тим, у разі порушення боржником обов`язку за основним договором боржник і Поручитель, відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як вбачається з матеріалів справи, під основним договором, в даному випадку, розуміється Договір позики від 09 травня 2018 року укладений у формі написання розписки, за яким боржник отримала, а Кредитор передав грошові кошти у розмірі 102 000,00 грн. (сто дві тисячі гривень), строк повернення до 09 червня 2018 року включно (мета використання - для споживчих витрат боржника).

Окрім того, в період дії основного договору поручитель відповідає за своєчасну оплату Боржником заборгованості по основному договору. Виконання зобов`язання за основним договором забезпечується порукою частково у сумі 1000,00 (одна тисяча) грн., що визначено відповідним пунктом за договором поруки.

У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) Боржником обов`язку за основним договором, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання умов основного договору як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність пере Кредитором (з урахуванням п.3.1. даного договору).

Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 є солідарним боржником з відповідачкою ОСОБА_3 та має сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень).

Так, згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Вимогами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 638 ЦКУ - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 1046 ЦКУ визначено , - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦКУ - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 ст.1047 ЦКУ - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦКУ - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження наявності між сторонами даного боргового зобов`язання, позивач в судовому засіданні надав суду оригінал розписки відповідача, яка повністю відповідає змісту долученої до матеріалів справи копії даної розписки та сумі позики, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Розписка написано власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання ним умов договору.

Таким чином, ОСОБА_3 не спростовано розписку позичальника, яка у сенсі положень частини 2 статті 1047 ЦК України посвідчує передання їй визначеної у розписці грошової суми.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, передбачено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Одними з загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, справедливість та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин (абзаци перший та другий частини першої статті 7 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.

Таким чином, встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 свої договірні зобов`язання за договором не виконала, та отримані грошові кошти позивачу не повернула, тому сума позики (згідно з розпискою розмір якої становить 101 000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

Разом з тим, відповідно до правил статей 546, 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відносини, пов`язані з порукою, врегульовано нормами § 3 глави 49 розділу І книги 5 ЦК України.

Так, за даним у частині першій статті 553 ЦК України визначенням, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачені статтю 554 ЦК України, відповідно до частин першої та другої якої у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доцільність позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 грошову суму за договором поруки у розмірі 1 000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1020,00 грн.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 208, 218, 526, 1046, 1047,1049 ЦК України, ст.ст. 133, 137, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість за договором позики в розмірі 101 000,00 грн. (сто одна тисяча гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму основного борг у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 1020,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Бойко