Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 709/2236/15-ц

провадження № 61-8685св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Красенівське»,

відповідач - Чорнобаївська районна державна адміністрація Черкаської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Красенівське» на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року у складі колегії суддів: Пальонного В. С., Бабенка В. М., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Красенівське» (далі - СТОВ «Красенівське») звернулося до суду з позовом до Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка перебувала на утриманні Будинку ветеранів с. Красенівка Чорнобаївського району Черкаської області, який, у свою чергу, утримувався СТОВ «Красенівське».

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,13 га, вартістю 72 678,73 грн, яка розташована в адміністративних межах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та належала померлій на підставі державного акта про право приватної власності на земельну ділянку від 22 липня 2003 року серії ЧР № 027073.

За життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном на випадок смерті шляхом складення 20 жовтня 1996 року заповіту, яким все своє майно заповідала СТОВ «Красенівське».

Звернувшись до нотаріальної контори, СТОВ «Красенівське» отримало відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на неї.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Ураховуючи вказані обставини, СТОВ «Красенівське» просило суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,13 га, розташовану в адміністративних межах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала померлій ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2015 року позов СТОВ «Красенівське» задоволено.

Визнано за СТОВ «Красенівське» право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,13 га вартістю 72 678,73 грн, що знаходиться в адмінмежах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі державного акта на право власності на землю від 22 липня 2003 року серії ЧР № 027073.

Задовольняючи позов СТОВ «Красенівське», суд виходив із того, що воно на підставі статті 1233 ЦК України є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,13 га, вартістю 72 678,73 грн, розташована в адміністративних межах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Оскільки нотаріусом відмовлено СТОВ «Красенівське» у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку в зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів, суд вважав, що порушене право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2016 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом СТОВ «Красенівське» до Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову СТОВ «Красенівське» відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що на момент своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не мала права власності на спірну земельну ділянку і, відповідно, це право не могло входити до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті, оскільки рішення про передачу її у приватну власність та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку сільською радою прийняте 31 жовтня 2002 року, державний акт виданий 22 липня 2003 року, тобто після смерті ОСОБА_2 .

Короткий зміст доводів касаційної скарги та її вимог

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, СТОВ «Красенівське» просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до заповіту від 20 жовтня 1996 року ОСОБА_2 заповіла СТОВ «Красенівське» все майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і на що вона матиме право на день смерті.

СТОВ «Красенівське» прийняло спадщину після смерті ОСОБА_2 у вигляді спірної земельної ділянки, оскільки фактично вступило в управління та володіння нею з 1996 року. За життя ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай) відповідно до указу президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», на підтвердження чого їй було видано відповідний сертифікат.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у вересні 2016 року, ОСОБА_1 заперечує проти доводів касаційної скарги СТОВ «Красенівське». Вказує, що на момент складення ОСОБА_2 заповіту СТОВ «Красенівське» як юридична особа не було створено. Доводи касаційної скарги про те, що СТОВ «Красенівське» з 1996 року прийняло спадщину, не узгоджуються із поясненнями директора позивача у справі 709/581/14-ц, в якій він зазначає, що про існування заповіту ОСОБА_2 СТОВ «Красенівське» стало відомо лише у 2014 році.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою СТОВ «Красенівське» на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року і витребувано із Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу № 709/2236/15-ц.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року справу за позовом СТОВ «Красенівське» до Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року цивільну справу № 709/2236/15-ц передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу № 709/2236/15-ц призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що відповідно до заповіту, посвідченого завідуючою Будинку ветеранів с. Красенівка Чорнобаївського району Черкаської області 12 жовтня 1996 року, ОСОБА_2 заповідала СТОВ «Красенівське» все майно, яке належатиме їй на момент смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

На момент своєї смерті ОСОБА_2 перебувала в Будинку ветеранів с. Красенівка Чорнобаївського району Черкаської області, який утримувався СТОВ «Красенівське».

22 липня 2003 року на підставі рішення Красенівської сільської ради від 31 жовтня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,13 га, розташовану в адміністративних межах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

13 серпня 2014 року завідувачем Чорнобаївської державної нотаріальної контори СТОВ «Красенівське» відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а. с. 11).

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами ЦК Української РСР (в редакції 1963 року).

Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 525 ЦК УРСР визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Предметом спору у цій справі є визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,13 га, яка розташована в адміністративних межах Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та на яку 22 липня 2003 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з вимогами статті 22 ЗК УРСР 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Відповідно до стаття 23 ЗК УРСР 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, земельна ділянка може стати об`єктом права власності тільки після визначення її меж в натурі (на місцевості) і прийняття відповідного рішення сільської ради про передачу її у приватну власність особі та видачі цій особі державного акта на право власності на земельну ділянку, як документа, що підтверджує це право власності.

Встановивши, що рішення про виділення спірної земельної ділянки Красенівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області прийняте 31 жовтня 2002 року, державний акт виданий на ім`я ОСОБА_2 22 липня 2003 року, тобто вже після її смерті, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 як спадкодавець не мала права власності на спірну земельну ділянку і, відповідно, це право не могло входити до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду і, аналізуючи правові підстави набуття земельної частки (паю) у приватну власність, зазначає про неможливість наділення особи цим правом після її смерті.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються незгоди заявника з мотивами оскаржуваного рішення апеляційного суду виключно з формальних міркувань, правового значення для вирішення цього спору не мають та додаткового правового аналізу не потребують.

Враховуючи наведене, оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

У такому разі розподіл судових витрат згідно зі статтею 141 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Красенівське» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк