Номер провадження: 22-ц/813/5655/19
Номер справи місцевого суду: 513/502/18
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача Міхової О.П. ОСОБА_1 ,

відповідача комунального закладу «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» в особі представника ОСОБА_2 Є.О.,

відповідача Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області в особі представника Куйтуклу В.Д.,

від відповідача управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області не з`явились,

переглянувши справу №513/502/18 за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)», Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, зміну формулювання причин звільнення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 1 березня 2019 року у складі судді Бучацької А.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись 24 травня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що Наказом №113 від 27 серпня 2012 року її з посади завідуючої КУ «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» переведено на посаду інструктора по фізичному вихованню зазначеного закладу по пункту 5 статті 36 КЗпП України. В подальшому після виходу з відпустки її не було допущено до роботи на новій посаді, так як посаду рішенням сільської ради скасовано. Через п`ять років після звільнення з посади завідуючої закладом за результатами перевірки дотримання законодавства про працю за період роботи на посаді завідуючої їй було нараховані грошові кошти в сумі 1204,28 грн., які Кулевчанькою сільською радою виплачено 30 жовтня 2017 року. Посилаючись на вказані обставини, вважаючи дану грошову суму коштами розрахунку, позивач ОСОБА_3 просила:

стягнути з Кулевчанської сільської ради середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 серпня 2012 року по 30 жовтня 2017 року в сумі 241181,38 грн., на відшкодування моральної шкоди 1762,00 грн.;

стягнути з комунального закладу «Кулевчаський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» на відшкодування моральної шкоди 1762,00 грн.;

стягнути з Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області на відшкодування моральної шкоди 1762,00 грн.;

зобов`язати Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області видати наказ про внесення змін до раніше виданого наказу №113 від 27 серпня 2012 року, в якому слова та цифри «у зв`язку з переводом на посаду інструктора з фізичного виховання цього ж закладу, п.5 ст.36 КЗП України» замінити словами і цифрами «за згодою сторін, п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України» та внести відповідний запис до трудової книжки;

зобов`язати КЗ «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» видати наказ на підставі нового наказу Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області про внесення змін до раніше виданого наказу №113 від 27 серпня 2012 року, в якому слова та цифри «у зв`язку з переводом на посаду інструктора з фізичного виховання цього ж закладу, п.5 ст.36 КЗП України» замінити словами і цифрами «за згодою сторін, п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України» та внести відповідний запис до трудової книжки (а.с.1-6).

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 14 червня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.38).

Відповідач Кулевчанська сільська рада позов не визнала, зазначивши, що трудові відносини ОСОБА_3 з комунальним закладом «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» припинено 28 серпня 2012 року згідно наказу відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області №112; на момент звільнення ОСОБА_3 виплачено заробітну плату та всі належні при звільненні платежі в загальній сумі 6262,54 грн., будь-якої заборгованості не було; грошові кошти в сумі 1317,12 грн. не є заборгованістю по заробітній платі, такі нараховані безпідставно за усною вказівкою органів, що розглядали скарги ОСОБА_3 ; для внесення виправлень записів у трудовій книжці ОСОБА_3 в установленому порядку не зверталась; у сільської ради обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди відсутній (а.с.59-62).

Відповідач КЗ «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» позов не визнав, зазначивши, що заклад не має ніякого відношення до звільнення ОСОБА_3 з посади завідувача, нарахування та виплати їй заробітної плати, заклад немає повноважень щодо внесення змін до трудової книжки; у закладу обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди відсутній (а.с.56-58).

Відповідач управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області позов не визнав, зазначивши, що права ОСОБА_3 не порушено.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 1 березня 2019 року в позові відмовлено (а.с.144-147).

Висновок суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 з 28 серпня 2012 року було звільнено з посади завідуючої КЗ «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» по пункту 5 частини 1 статті 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням на посаду інструктора з фізичного виховання цього закладу, яка не була введена до штатного розкладу закладу; трудові відносини ОСОБА_3 з закладом були фактично припинені 28 серпня 2012 року, з заявою про звільнення з посади інструктора ОСОБА_3 не зверталась, наказ про звільнення з посади інструктора відсутній. З вимогами про зміну формулювань звільнення ОСОБА_3 звернулась до суду більш ніж через п`ять років після отримання трудової книжки, поважних причин пропуску тримісячного строку звернення до суду не встановлено, тому в цій частині вимог відмовлено за пропуском строку звернення до суду. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку за 7 днів, проте потому у жовтні 2017 року було нараховано компенсацію не за 7, а за 14 днів щорічної відпустки в сумі 1317,12 грн. з них фактично сплачено 1204,28 грн., тому суд вважав, що при компенсації за невикористану відпустку за 7 днів в сумі 604,14 грн. заявлений до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 241181,38 грн. є не співмірним, так як у 399 разів перевищує недоплачену суму, з огляду на що, суд, пославшись на принцип законності і справедливості зазначив, що достатньою сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є сума 1204,28 грн., а оскільки кошти в такій сумі ОСОБА_3 отримала у жовтні 2017 року, то підстави для задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутні. У відшкодуванні моральної шкоди суд відмовив за недоведеністю завдання заявленої шкоди.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову про стягнення з Кулевчанської сільської ради середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 серпня 2012 року по 30 жовтня 2017 року в сумі 241181,38 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1762,00 грн. (а.с.154-159).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення полягає у невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду першої інстанції в його резолютивній частині та залишення без змін в його резолютивній частині з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Комунальний заклад «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» створено на підставі рішення Кулевчанської сільської ради від 26 жовтня 2007 року №131-У (п.1.1 Статуту); засновником дошкільного закладу є Кулевчанська сільська рада, яка здійснює фінансування дошкільного закладу, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей (п.1.4 Статуту); управління дошкільним закладом здійснюється його засновником (власником) Кулевчанською сільською радою (п.8.1) (а.с.63-67).

ОСОБА_3 на посаду завідуючої КЗ «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» переведена з 4 жовтня 1994 року згідно Наказу №349 від4 жовтня 1994 року (а.с.9).

Рішенням від 15 лютого 2012 року №7 виконавчого комітету Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області дано згоду на переведення завідуючої дошкільним закладом ОСОБА_3 на посаду інструктора з фізичної культури чи іншу посаду у цьому закладі (а.с.10).

Рішенням від 16 березня 2012 року №163-УІ Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області «Про введення в штатний розпис дитячого дошкільного закладу 0,5 ставки фізрука» у зв`язку з виробничою необхідністю на підставі листа Саратської районної адміністрації від 10 лютого 2012 року №119 вирішено ввести в штатний розпис дитячого дошкільного закладу 0,5 ставки фізрука (а.с.13).

Наказом від 27 серпня 2012 року №113 відділу освіти та у справах сім`ї, молоді і спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області «Про звільнення ОСОБА_3 » ОСОБА_3 , завідуючу комунальним закладом «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» звільнено з займаної посади 27 серпня 2012 року у зв`язку з переведенням на посаду інструктора з фізичного виховання цього ж закладу, пункт 5 статті 36 КЗпП України (а.с.11).

Рішенням від 10 січня 2013 року №242-УІ Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області вирішено рахувати таким, що втратило силу рішення сесії Кулевчанської сільської ради №168-УІ від 16 березня 2012 року «Про введення в штатний розпис дитячого дошкільного закладу 0,5 ставки фізрука» (а.с.16).

За змістом листа КЗ «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» від 14 січня 2013 року № 2, адресованого ОСОБА_3 , призначення її на посаду інструктора з фізичного виховання є неможливим через відсутність в штатному розкладі на 2012 рік 0,5 інструктора з фізичного виховання. З огляду на прийнятий на сесії Кулевчанської сільської ради 10 січня 2013 року бюджет на 2013 рік вирішено визнати таким, що втратило силу, рішення сесії ради від 16 березня 2012 року №168УІ «Про введення в штатний розпис дитячого дошкільного закладу 0,5 ставки інструктора з фізичного виховання (а.с.15).

Згідно довідок від 14 січня 2019 року №33 від 28 лютого 2019 року №205 Кулевчанської сільської ради ОСОБА_3 у вересні 2012 року нараховані відпускні в розмірі 3963,96 грн., матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1700,00 грн., лікарняні в сумі 830,40 грн. та в сумі 1902,16 грн. (а.с.107, 124).

У період з вересня 2012 року по теперішній час Кулевчанською сільською радою інформації щодо ОСОБА_3 до пенсійного фонду у звітності не подавалось (а.с.108).

У 2014 році ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до КЗ «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» про поновлення на роботі на посаді інструктора з фізичного виховання комунального закладу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 25 липня 2014 року в справі №513/1038/14-ц за заявою ОСОБА_3 позовну заяву залишено без розгляду (а.с.76-77).

Листом Кулевчанської сільської ради від 13 листопада 2017 року №799, адресованим ОСОБА_3 на її звернення від 10 листопада 2017 року №741, повідомлено про нарахування розрахункових в сумі 1317,12 грн., відрахування з них 112,84 грн. та зарахування 1204,28 грн. на особистий рахунок (а.с.22).

Листом Кулевчанської сільської ради від 28 лютого 2019 року №206, адресованим суду, повідомлено, що ОСОБА_3 сума 1317,12 грн. була нарахована у жовтні 2017 року за усною вказівкою інспектора головного управління держпраці в Одеській області, що дана сума 1317,12 грн. є зайво нарахованою сумою, яка не має підтвердження бухгалтерськими документами та підлягає поверненню (а.с.123).

Із аналізу фактичних даних встановлено, що ОСОБА_3 звільнена з посади завідувача КУ «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» з 27 серпня 2012 року наказом від 27 серпня 2012 року №113 відділу освіти та у справах сім`ї, молоді і спорту Саратської районної державної адміністрації по пункту 5 статті 36 КЗпП України. Після 27 серпня 2012 року ОСОБА_3 роботу завідувача закладом не виконувала, звільнення її з посади завідувача не оспорювала, вимог про поновлення на роботі на посаді завідувача закладом не заявляла.

Відповідно до положень статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; у разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно положень статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_3 пов`язує зі звільненням з посади завідувача закладом, проте в справі відсутні належні та допустимі докази того, що при звільненні ОСОБА_3 з посади завідувача закладом з нею не було проведено розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Так, Кулевчанською сільською радою ОСОБА_3 у вересні 2012 року нараховані відпускні в розмірі 3963,96 грн., матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1700,00 грн., лікарняні в сумі 830,40 грн. та в сумі 1902,16 грн.

Дані обставини ОСОБА_3 не заперечує. ОСОБА_3 з дня звільнення з посади 27 серпня 2012 року до дня звернення до суду 24 травня 2018 року не мала ніяких претензій до Кулевчанської сільської ради щодо повноти проведеного з нею у вересні 2012 року розрахунку при звільненні з посади завідувача закладом, тим паче ОСОБА_3 була керівником, а, відтак, особисто контролювала правильність нарахувань.

Скарги ОСОБА_3 до власника, вищестоящих та контролюючих органів тощо були обумовлені тим, що обіцяні 0,5 ставки посади інструктора з фізичного виховання так і не були введені у штатний розпис закладу, що підстава припинення з нею трудового договору по пункту 5 статті 36 КЗпП України у ситуації, що склалася, не відповідала законодавству.

Наявність підстав для застосування статті 117 КЗпП України ОСОБА_3 обґрунтовує нарахуванням їй у жовтні 2017 року Кулевчанською сільською радою грошових коштів в сумі 1317,12 грн. та зарахуванням на її рахунок грошових коштів в сумі 1204,28 грн.

Дійсно, Кулевчанська сільська рада не заперечує зарахування ОСОБА_3 у жовтні 2017 року грошових коштів, при цьому пояснює, що грошові кошти було перераховано безпідставно за усною вказівкою контролюючого органу, яка не була підкріплена документально.

В справі відсутні належні та допустимі докази того, що при звільненні ОСОБА_3 з посади завідувача їй не було проведено виплату всіх сум, що належали до виплати. ОСОБА_3 не зазначає, за що саме їй не було вчасно заплачено, нараховано, які саме суми та за що були невірно визначені у розрахунку при звільненні з посади завідувача.

Саме по собі нарахування ОСОБА_3 у жовтні 2017 року грошових коштів не є безспірним доказом порушення Кулевчанською сільською радою вимог статей 47 та 117 КЗпП України в частині строку розрахунку та його повноти. Виплата грошових коштів, що не мають підтвердження бухгалтерськими документами, не може прийматися як виплата сум, що належали працівнику від установи при його звільнені з посади, оскільки може мати іншу природу, не пов`язану з розрахунком при звільненні.

Оскільки передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні обумовлена лише невиплатою з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а дані обставини є недоведеними, то правові підстави для стягнення з Кулевчанської сільської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні.

У вимогах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні належить відмовити за безпідставністю вимог. Що ж до обґрунтування суду першої інстанції в цій частині вимог, то таке не відповідає ні обставинам справи, ні нормам матеріального права, а, відтак, є неправильним та підлягає зміні шляхом зміни мотивувальної частини судового рішення в частині обґрунтування висновку щодо вимог про стягнення 241181,38 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з посади завідувача закладом.

Недоведеність вимог до Кулевчанської сільської ради про порушення строків розрахунку при звільненні має наслідком відсутність порушення Кулевчанською сільською радою законних прав ОСОБА_3 , що виключає юридичний склад правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 1 березня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з КЗ «Кулевчаський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)» та з Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області на відшкодування моральної шкоди по 1762,00 грн.; про зобов`язання Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області та КЗ «Кулевчанський дошкільний заклад (ясла-сад)» видати наказ про внесення змін до раніше виданого наказу №113 від 27 серпня 2012 року, в якому слова та цифри «у зв`язку з переводом на посаду інструктора з фізичного виховання цього ж закладу, п.5 ст.36 КЗП України» замінити словами і цифрами «за згодою сторін, п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України» та внести відповідний запис до трудової книжки, ОСОБА_3 не оскаржується, відтак, в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в цій частині вимог при даному апеляційному розгляді справи не переглядається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 1 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу «Кулевчанський дошкільний навчальний заклад (ясла-сад)», Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Саратської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, зміну формулювання причин звільнення змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 1 листопада 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков