Справа № 2018/2-1133/11
УХВАЛА

"14" травня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

за участю представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відео-конференції цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», боржник ОСОБА_2 , орган державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області на бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2019 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №32197899 та № 33331845, в якій просило:

- визнати в період із 13.06.2018 року по 26.02.2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11/06, виданого 25 листопада 2011 року Київським районним судом міста Харкова, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження";

- визнати в період із 13.06.2018 року по 26.02.2019 року незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11/06, виданого 25 листопада 2011 року Київським районним судом міста Харкова, в частині не вжиття заходів примусового виконання щодо належного боржнику майна;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області в подальшому здійснювати дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11/06, виданого 25 листопада 2011 року Київським районним судом міста Харкова;

- стягнути із Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області у Харківській області на користь скаржника витрати на правничу допомогу у розмірі 2100 грн. згідно договору №06-08-2018 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 06 серпня 2018 року.

Скарга обґрунтована тим, що відповідно до Постанов Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області від 27 листопада 2017 року та від 15 січня 2018 року виконавчі провадження №33331845 та № 32197899 щодо примусового виконання виконавчих листів у справі №2-1133/11/06, виданих 25 листопада 2011 року Київським районним судом міста Харкова, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» сум грошових коштів у розмірі 1 820,00 грн. та 484 676,89 грн., прийнято до подальшого примусового виконання у зв`язку із знаходженням у Зміївському районі майна Боржника Кулі С.І.

Скаржник зазначав, що виконавчі листи у справі №2-1133/11/06 не виконані, а відповідно до відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій не вчинялось.

Посилався на відсутність запитів та витребування даних у розпорядників інформації щодо наявності у боржника доходів, майна, майнових прав на рухоме та нерухоме майно, не направлено боржнику вимог про з`явлення до ВДВС та надання документів, що підтверджують/спростовують можливість виконання судового документу, не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про обмеження тимчасового виїзду боржника за межі України, не направлення відповідного звернення до органів реєстрації актів цивільного стану,

ДМС щодо встановлення місця реєстрації та перебування боржника, його перебування у шлюбних відносинах, не звернено до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання/ухилення від виконання рішення суду, що свідчить про порушення відповідальною особою Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області принципів неупередженості, своєчасності та повноти проведення виконавчих дій.

ТОВ «Компанія«НІКО-ТАЙС» зверталась до суду з відповідною скаргою щодо зазначеної бездіяльності, та постановою Харківського апеляційного суду від 10.04.2019 року її було задоволено частково, та визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Зміївського ВДВС ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа котра виразилась у порушенні строків вчинення виконавчих дій, та в частині невжиття заходів примусового виконання щодо належного боржнику майна за період з 16.01.2018 року по 12.06.2018 року. З цього часу державний виконавець Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області продовжує свою бездіяльність, та жодних дій не вчинює, що стало підставою для повторного звернення до суду з вказаною скаргою. Витрати на правничу допомогу обґрунтовує тим, що відповідно до договору №06-08-2018 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 06 серпня 2018 року, адвокат Грищенко О.М. здійснював підготовку по написанню та поданні скарги на бездіяльність державного виконавця Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області у виконавчих провадженнях №32197899 та №33331845.

Сплату витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2100 грн. заявник підтверджує платіжними дорученнями на суму 1500 грн. та 600 грн., оригінали яких знаходяться в матеріалах даної справи. Також, відомості щодо вжиття всіх належних, допустимих, своєчасних та об`єктивних виконавчих дій у ВП №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11/06, виданого 25.11.2011 року Київським районним судом м. Харкова в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за вказаний період не міститься, тому період оскарження є з 13.06.2018 року по 26.02.2019 року.

Своїм правом на подання заперечень боржник та державний виконавець не скористались.

Представник заявника ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» - адвокат Грищенко О.М. в судовому засіданні, яке проводилось в режимі відео-конференції, скаргу підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити.

Представник Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, від начальника відділу надійшла заява, в якій вона просить перенести судове засідання у зв`язку з відрядженням державного виконавця, який веде справу. Суд вважає вказане клопотання як затягування розгляду справи, оскільки доказів вказаного до суду не було, та судове засідання по вказаній справі призначалось тричі, та жодного разу представник виконавчої служби не з`явився, тому враховуючи, строки розгляду вказаної скарги, суд вважає за необхідним відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, повідомлявся судом в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розгляду скаргу без участі представника ДВС та боржника, та за наявними в справі доказами.

01.03.2019 року вказана скарга надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 11.03.2019 року було прийнято скаргу до розгляду, та витребувано з Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області належним чином завірені копії ВП №32197899 та ВП №33331845, які не було надано до суду, хоча спрямовувалась ухвала судом тричі.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2011 року задоволено позов ТОВ «Корпорація Агросинтез» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором поруки, та стягнуто з останнього на користь ТОВ «Корпорація Агросинтез» борг за договором поруки з нарахуваннями у розмірі 484 676 грн. 89 коп. та судовий збір у розмірі і витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 1 820 грн.

Постановою державного виконавця Київського відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 10.04.2012 року відкрито виконавче провадження № 32197899 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1133/11/06 виданого 25.11.2011 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 «Агросинтез» грошових коштів в розмірі 484 676,89 грн. ( а.с. 9).

Постановою державного виконавця Київського відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 09.07.2012 року відкрито виконавче провадження № 33331845 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1133/11/06 виданого 25.11.2011 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 «Агросинтез» грошових коштів в розмірі 1820,00 грн. ( а.с. 10).

Постановою державного виконавця Київського відділу виконавчої служби ХМУЮ від 25.11.2016 року ( ВП № 32197899) замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ТОВ «Корпорація «Агросинтез» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю « Компанія «НІКО-ТАЙС» .(а.с. 11).

Постановою державного виконавця Київського відділу виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 25.11.2016 року ( ВП № 33331845) замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ТОВ «Корпорація «Агросинтез» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю « Компанія «Ніко-Тайс» (а.с. 12).

Постановою державного виконавця Зміївського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 27.11.2017 року прийнято виконавче провадження № 33331845 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1133/11/06 виданого 25.11.2011 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 «Агросинтез» грошових коштів в розмірі 1820,00 грн. Стягувач ТОВ Компанія « Ніко Тайс».( а.с. 14).

Постановою державного виконавця Зміївського районного відділу виконавчої служби ГТУЮ від 15.01.2018 року прийнято виконавче провадження № 32197899 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1133/11/06 виданого 25.11.2011 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 «Агросинтез» грошових коштів в розмірі 484 616,89 грн. Стягувач ТОВ Компанія « Ніко Тайс».( а.с. 13).

Постановою державного виконавця Зміївського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 15.01.2017 року об`єднано виконавчі провадження ( зокрема) №№ 32197899 та 33331845 у зведене виконавче провадження № 55535930 ( а.с. 22, зворотній бік).

18.06.2018 року представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звертався до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області у ВП №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11/06 виданого 25.11.2011 року Київським районним судом м. Харкова, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій та не вжитті заходів примусового виконання щодо належного боржнику майна за період з 16.01.2018 року по 12.06.2018 року, однак ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 року в задоволенні скарги було відмовлено, проте постановою Харківського апеляційного суду від 10.04.2019 року вказана ухвала скасована, та скарга- задоволена частково, та визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Зміївського ВДВС

ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа котра виразилась у порушенні строків вчинення виконавчих дій, та в частині невжиття заходів примусового виконання щодо належного боржнику майна за період з 16.01.2018 року по 12.06.2018 року.

З цього часу державний виконавець Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області продовжує свою бездіяльність, та жодних дій не вчинює, що стало підставою для повторного звернення до суду з вказаною скаргою, проте за період з 13.06.2018 року по 26.02.2018 року.

На підтвердження вказаних доводів, заявником надано до суду роздруковану з Автоматизованої системи виконавчих проваджень інформацію про ВП №32197899 та №33331845 станом на 26.02.2019 року о 11:16 год., з якої дійсно вбачається, що жодних виконавчих дій державним виконавцем здійснено не було.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується:

1) об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями;

2) надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження;

3) виготовлення документів виконавчого провадження;

4) централізоване зберігання документів виконавчого провадження;

5) централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження;

6) підготовка статистичних даних;

7) реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження;

8) передача документів виконавчого провадження до електронного архіву;

9) формування Єдиного реєстру боржників.

Несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи виконавчого провадження тягне за собою відповідальність, установлену законом. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

У рішенні у справі "Янголенко проти України", no. 14077/05 від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі "Савіцький проти України", no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Відтак, розглядаючи скарги на дії судових виконавців, суди повинні давати обґрунтований аналіз обставин порушення виконавчого провадження, визначати значущість помилок чи недоліків, допущених судовим виконавцем в контексті того, щоб не допустити без виконання остаточних та значущих судових рішень на шкоду однієї з сторін виконавчого провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" no. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1

статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним виконавчого листа , виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції,який є виконавчим документом. (ч.ч. 1, 3 ст.431 ЦПК України).

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 10 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Такі дії державним виконавцем у відповідності до вимог закону не здійснено, та до суду доказів вказаного також надано надано не було.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що є правові підстави для задоволення вимог скарги в частині визнання за період з 13 червня 2018 року по 26 лютого 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні № 32197899 та № 33331845 щодо примусового виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2011 року у справі № 2-1133/11/06, яка виразилась в порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій та незаконною та протиправною його бездіяльність в частині не вжиття заходів примусового виконання щодо належного боржнику ОСОБА_2 майна. Крім того, суд повторно зазначає, що матеріали виконавчого провадження до суду надані не були, хоча вони були витребувані ухвалою суду, а тому встановити які саме заходи здійснювались державним виконавцем щодо виконання рішення не можливо, а тому враховуючи розумність строків розгляду даної скарги, та неодноразовим (тричі) не виконанням державним виконавцем ухвали

суду про витребування матеріалів ВП, суд задовольняє скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» у вказаній частині , оскільки виконавчі дії повинні бути повною мірою направлені на виконання рішення суду і можуть бути припинені лише за наявності обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, а вказаних обставин державним виконавцем також надано до суду не було.

Однак, не підлягає задоволенню решта вимог скарги стосовно зобов`язання державного виконавця або іншу посадову особу Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області в подальшому здійснювати дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11/06, виданого 25 листопада 2011 року Київським районним судом міста Харкова, враховуючи таке.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи із системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки вона ґрунтується виключно на припущеннях скаржника, так як вказані обставини не підтверджені певними засобами доказування, а останній лише зазначає про настання порушених прав у майбутньому, які на його думку підлягають захисту.

Іншими словами заявник просить постановити судове рішення, яким покласти на суб`єкта оскарження обов`язок здійснювати примусове виконання рішення суду, який (тобто обов`язок) вже визначено законом «Про виконавче провадження», спираючись лише на припущення про можливе в майбутньому його невиконання.

За змістом ст. ст. 4, 447, 451 ЦПК України такі підстави та спосіб захисту законом не передбачено.

Враховуючи, що суд задовольняє скаргу, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, як вбачається з матеріалів справи скаржником було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 2100 гривень. В обґрунтування якої додано договір про надання правової допомоги № 06-08-2018 від 06 серпня 2018 року, повноваження адвоката Грищенко О.М., акт прийому-передачі документів від 06 серпня 2018 року, акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг від 26 лютого 2019 року з детальним описом наданих послуг, квитанції про отримання адвокатом цих коштів (а.с. 23-31).

Суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України

у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Надані документи відповідно до положень ст. 15, 77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, скаржником надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та їх розмір не перебільшує суму, визначену умовами договору про надання правової допомоги,

Отже, з урахуванням часткового задоволення скарги, підлягає задоволенню заява скаржника про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 1800 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», боржник ОСОБА_2 , орган державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати в період з 13 червня 2018 року по 26 лютого 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні № 32197899 та №33331845 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11/06, виданого 25 листопада 2011 року Київським районним судом міста Харкова, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Визнати в період з 13 червня 2018 року по 26 лютого 2019 року незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №32197899 та №33331845 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1133/11/06, виданого 25 листопада 2011 року Київським районним судом міста Харкова, в частині не вжиття заходів примусового виконання щодо належного Боржнику майна.

Стягнути з Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (код СДРПОУ 34713099) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» () витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот ) гривень 00 копійок.

У решті вимог скарги відмовити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали виготовлено 20 травня 2019 року.

Суддя Г.А. ЗУБ