Провадження № 2-з/761/675/2019
У Х В А Л А

28 жовтня 2019 рокусуддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький Олег Антонович, вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Людмили Петрівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні ОСОБА_4 : Відділ опіки та піклування Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договорів дарування квартир недійсними,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2019 року представника позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 46,99 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 000, яка належить на праві власності ОСОБА_5 , а також на квартиру, загальною площею 45,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6

Заяву обґрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно положень ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями ч.ч.1, 3 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними з заявленими позивачем вимогами.

При цьому, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що заява стосовно забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить відповідачу - ОСОБА_5 , не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача належним чином не мотивовано те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити відчуження майна.

Крім того, представник позивача просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 000, на даний час власником якої - ОСОБА_6 , яка не є відповідачем по справі, що, в свою чергу, позбавляє можливості суд вирішити питання про забезпечення позову у спосіб, запропонований позивачем.

Поряд з цим, слід зазначити, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно особи, яка не є відповідачем у справі є прямим та грубим порушенням конституційних прав власника, регламентованих ст. 41 Конституції України.

Відтак, враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайло Людмили Петрівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні ОСОБА_4 : Відділ опіки та піклування Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договорів дарування квартир недійсними - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: