ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4319/19 Справа № 210/4550/18 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року, яке постановлено суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі та повний текст рішення складено 22 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дитину.

В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем перебував у шлюбі з 15.06.2013 року, який було розірвано у 2017 році. Від спільного життя з відповідачем мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає з відповідачем. Зазначає, що має сумніви у своєму батьківстві відносно дитини, саме тому звернувся до суду з позовом про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини. Судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29.05.2018 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу до повноліття дитини. Вказує на те, що 05.05.2017 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилась донька ОСОБА_8. Окрім доньки ОСОБА_8, позивач має ще неповнолітню дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стверджує, що не має нерухомості у вигляді квартири, будинку або їх часток, не має власного житла, не має у володінні та користуванні транспортних засобів. Вказує також на те, що з 01.10.2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Уточнивши позовні вимоги, просив суд змінити розмір стягнутих з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 10.10.2013 року нродження аліментів з 1/4 частини усіх видів доходу на 1/8 частину з усіх видів доходу до повноліття дитини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини усіх видів доходу на 1/6 частину з усіх видів доходу до повноліття дитини.

В апеляційній скарзі відповідач та її представник ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову, посилаючись на неврахування судом першої інстанції того, що на даний час відсутні будь - які виконавчі документи щодо стягнення з позивача аліментів на утримання інших неповнолітніх дітей та відсутні докази щодо надання матеріальної допомоги у добровільному порядку.

Апелянти вказують на те, що позивач мешкає однією родиною з ОСОБА_10, яка працює адвокатом, має постійний дохід, матеріальний стан їхньої родини задовільний.

На думку відповідача та її представника довідка про те, що позивач знаходиться у декретній відпустці не може судом прийматися як факт, який погіршує матеріальний стан позивача.

Крім того звертають увагу на те, що суд розглянув справу за відсутності відповідача та її представника, оскільки не взяв до уваги заяву про відкладення розгляду справи, так як 22.01.2019 року представник відповідача ОСОБА_3 приймала участь у Дніпровському апеляційному суді, чим порушив Конституційні права на справедливий розгляд справи.

Також, суд розглянув дану справу у спрощеному провадженні, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що апеляційна скарга не містить належних та допустимих доводів, які б вказували на незаконність і необґрунтованість рішення, та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, а тому рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача та її представника підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 15 червня 2013 року.

У 2017 році шлюб між сторонами розірваний.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який постійно проживає з відповідачем.

Судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/ 4 частки всіх видів заробітку( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

05.05.2017 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 6), від якого 01.08.2017 року народилась донька ОСОБА_8 (а.с. 5).

Крім того, позивач є батьком неповнолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Згідно довідки № 901 від 11.10.2018 року, виданої ПП «РЕГІОН-А» ОСОБА_1 знаходиться у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_8 до трьох років (а.с. 19).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для зменшення розміру аліментів, стягнутих судовим наказом від 29.05.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 з 1/4 частини всіх видів доходів до 1/6 частини з усіх видів доходу щомісячно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров'я, може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тягар доказування вказаних обставин покладається на позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов'язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває з 05.05.2017 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась донька ОСОБА_8, окрім доньки позивач ще має неповнолітню доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, з 01.10.2018 року позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_8 до 3 років, що у розумінні ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сімейний стан позивача і його матеріальне становище змінилися, що є підставою для зменшення присуджених судовим наказом розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів).

Виходячи з того, що згідно статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, колегія суддів вважає, що часткове задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 та зменшення розміру аліментів з 1/4 частки на 1/6 частку доходів буде відповідати зазначеним принципам справедливості та неупередженості.

Посилання апелянтів на те, що знаходження позивача у декретній відпустці не може прийматися як факт, який погіршує матеріальний стан позивача, колегія суддів не бере до уваги, оскільки знаходження позивача у декретній відпустці, безпосередньо вплинуло на його матеріальне становище, як платника аліментів. Крім того, позивач є батьком неповнолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що на даний час відсутні будь - які виконавчі документи щодо стягнення аліментів на утримання інших неповнолітніх дітей та відсутні докази щодо надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, оскільки, вони спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що у позивача на утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, від шлюбу з ОСОБА_7 та позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за нею до трьох років.

Доводи апеляційної скарги відповідача та її представника про те, що суд розглянув справу за відсутності відповідача та її представника, не взяв до уваги заяву про відкладення розгляду справи, так як 22.01.2019 року її представник ОСОБА_3 приймала участь у Дніпровському апеляційному суді, чим порушив Контитуційні права на справедливий розгляд справи, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства суд обов'язково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про дату, час і місце судового засідання. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитись відповідно до вимог ст. 128-130 ЦПК України. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і відсутні підстави для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач та її представники ОСОБА_11 та ОСОБА_3 були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. 10 жовтня 2018 року нею був поданий відзив на позовну заяву (а.с. 25-26), 04 грудня 2018 року, 21 грудня 2018 року, 21 січня 2019 року за заявою відповідача було відкладено розгляд справи (а.с. 36-37, 42-44, 49-50), крім того, колегія звертає увагу на те, що матеріали цивільної справи не містять документів, які б підтверджували повноваження представників як ОСОБА_11, так і ОСОБА_3

Копія довіреності від 04 вересня 2018 року, яка уповноважує ОСОБА_11 та ОСОБА_3 бути представником ОСОБА_2 була надана суду апеляційної інстанції на підставі ухвали суду про залишення апеляційної скарги відповідача та її представника від 22 лютого 2019 року без руху.

На підставі викладеного спростовуються доводи відповідача та її представника щодо порушення судом першої інстанції їх Конституційних прав на справедливий розгляд справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач мешкає однією родиною з ОСОБА_10, яка працює адвокатом, має постійний дохід, матеріальний стан їхньої родини задовільний, оскільки у дружини позивача відсутній обов'язок щодо утримання сина чоловіка від іншого шлюбу, натомість такий обов'язок відповідно до ст. 180 СК України є у батьків дитини, які зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув дану справу у спрощеному провадженні, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 274 ЦПК України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України дана категорія справи підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження. Як вбачається з матеріалів справи обставини, які виключають розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а саме: звернення відповідача з зустрічним позовом, відповідною заявою, збільшення розміру позовних вимог, у справі відсутні. У зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що розгляд даної справи був проведений в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну правову оцінку.

Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: