Провадження № 22-ц/811/2960/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів Бойко С.М.,Ніткевича А.В.,

секретар Жукровська Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 червня 2019 року, постановлену в складі головуючого судді Веремчука О.А., у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 14 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі. Справу призначено в підготовче засідання на 28 травня 2019 року

20 травня 2019 року від позивача Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач добровільно відшкодував завдану шкоду, в підтвердження чого долучили квитанцію та платіжне доручення. Враховуючи, що спір врегульовано між сторонами після звернення з позовом, предмет позову відсутній, тому просили закрити провадження за відсутністю предмету спору.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 24 червня 2019 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - позивач відмовився від позову.

Ухвалу суду оскаржив позивач Військова частина НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що у пункті 1 резолютивної частини ухвали не зазначено конкретної підстави закриття провадження у справі, що впливає на наявність конкретних підстав закриття провадження по справі, що також впливає на наявність конкретних правових наслідків, зокрема на право позивача на повернення сплаченої суми судового збору.

Вказує, що постановляючи ухвалу, суд вказав, що позивачем було подано заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову та в мотивувальній частині наявне посилання на норму, яка регулює закриття провадження у справі саме у зв`язку з відмовою від позову, тоді як позивачем на адресу Сокальського районного суду Львівської області було направлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Просить ухвалу змінити, зазначивши в резолютивній частині про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та повернути з державного бюджету України Військовій частині НОМЕР_1 сплачений судовий збір, з гідно з платіжним дорученням № 8 від 2.10.2018 року в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також і шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог заяви про закриття провадження у справі та підстав такої, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із фактичної відмови позивача ВЧ НОМЕР_1 від позову.

Проте, апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 255 ЦПК України передбачені наступні підстави для закриття провадження у справі:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно із ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Сторони самостійно розпоряджаються своїми процесуальними правами, позивач розпоряджається своїми правами щодо предмету спору. Якщо в процесі розгляду справи позивач повідомить про відсутність предмету спору, то суд згідно із ст.255 ЦПК України має вирішити питання про закриття провадження у справі на відповідній правовій підставі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач подав до суду заяву, в якій просив суд вирішити питання щодо закриття провадження у справі за відсутності предмету спору та повернення судового збору, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 255 ЦПК України відсутність предмету спору та відмова від позову, яка прийнята судом, є окремими підставами для закриття провадження у справі із різними правовими наслідками.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції установлено, що позивач не відмовлявся від позову, колегія суддів приходить до висновку про невірне застосування судом першої інстанції норми процесуального права, а саме п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету

Відповідно до статті 1 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674-VI).

При зверненні до суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 сплатила судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №16 від 19 грудня 2018 року (а.с. 2). Відмовляючись від позову у зв`язку з відсутністю предмету спору, просила такий повернути.

Однак питання щодо повернення судового збору судом першої інстанції не вирішено взагалі і, таким чином, не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а відтак, така підлягає до часткового задоволення.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та незастосуванням норм матеріального права, які підлягали застосуванню, тому така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 червня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 31 жовтня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.