Номер провадження: 22-ц/813/8375/19
Номер справи місцевого суду: 522/1273/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04.11.2019 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд у складі головуючого судді: Черевка П.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишенобез задоволення.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_1 10.10.2019 року подав апеляційну скаргу.

До апеляційної скарги скаржником доданозаяву, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на ј частини квартири за адерсою, АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1

Заява обґрунтована тим, що згідно договору про поділ майна, що згідно підтверджуючих документів ОСОБА_2 набула право власності за заповітом на ѕ квартири АДРЕСА_3 . Остання ј згідно витягу з реєстру нерухомого майна належить ОСОБА_1 . Згідно наданих доказів, по зазначеної квартирі не визначені частки володіння, тобто управління майном здійснюється тільки за згодою сторін. Як вважається з самого позову, ОСОБА_1 згоди на знаходження будь кого крім ОСОБА_2 на території своєї власності не надавав. Однак ОСОБА_2 здає всю квартиру в оренду стороннім людям та отримує за це платню. При цьому уникає будь яких контактів зі мною, не відповідає на телефон, не отримує пошту, ігнорує виклики до суду, змінила двері на металеві, прийняла заходів обмеження доступу мене до моєї власності.

Додатково звертаю увагу суду, на те, частка ј не визначена в натурі, тобто ј як і ѕ розповсюджена по усієї квартирі, тому неможливо витребувати або заборонити використовувати тільки ј або ѕ , таке рішення зробить неможливим його виконання. Крім того відповідач на цей час є власником ѕ зазначеної квартири та має право користуватись цим майном особисто, тому питання про заборону саме використовувати особисто ОСОБА_2 не ставиться. Виходячи з позовних вимог ОСОБА_1 сума боргу буде незмінно зростати що місяця. Тому Є загроза того, що ОСОБА_2 не виконає рішення суду з компенсації моральної та матеріальної шкоди, як що не заборонити будь кому крім ОСОБА_2 знаходитись та користуватись моєю власністю. Рішення про заборону у знаходженні на території сумісної власності будь яких людей крім співвласників не порушує права власності а ні позивача а ні відповідача.

Згідно зі ст. 2 Закону України про власність, держава забезпечує стабільність правовідносин власності. У разі порушення прав співвласників держава несе відповідальність згідно законодавства України.

Враховуючи вище викладене та позовні вимоги, для забезпечення позову, з метою припинення використання мого майна без дозволу ОСОБА_1 будь якими людьми крім співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . керуючись ст. 151,152 ЦПК України заявник просить заборонити знаходження та використання зазначеної квартири будь якими людьми крім співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та заяву, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню з наступних підстав.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Однак у тексті заяви про забезпечення позову не міститься пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року із змінами, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До апеляційної скарги додано квитанції про сплату судового збору на загальну суму 1 536, 30 грн. Враховуючи, що за подачу апеляційної скарги скаржнику належало сплатити 960 грн. (604*150%), а за подачу заяви про забезпечення доказів - 384, 20 грн., загальна сума судового збору що підлягала сплаті за подачу апеляційної скарги та заяв про забезпечення доказів та забезпечення позову становить 1 728, 40 грн. Отже скаржником не було сплачено судовий збір у повному обсязі.

Згідно із приписами з ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи відсутність у заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а також несплату судового збору, суд вважає, що відсутні підстави для прийняття заяви про забезпечення позову, а тому її необхідно повернути заявникові.

Керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та скарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду П.М. Черевко