Ухвала

05 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 761/10148/18

провадження № 61-6917ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», про стягнення пені та моральної шкоди,

встановив:

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

Касаційна скарга подана 01 квітня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті), тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Заявник заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження і зазначає, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду не отримувала. Зазначає, що станом на 04 березня 2019 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень текст оскарженої постанови був відсутній. Також долучає лист Київського апеляційного суду, у якому зазначено, що 30 січня 2019 року на адресу ОСОБА_1 була направлена копія постанови від 29 січня 2019 року.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно даних, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень у цивільній справі № 761/10148/18, постанова Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 01 лютого 2019 року.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Таким чином, особі, яка подає касаційну скаргу, слід подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із належними доказами на підтвердження поважності причин його пропуску, зокрема, порушення апеляційний судом порядку вручення судового рішення.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року залишити без руху.

Надати заявникові строк для усунення вищезазначених недоліків до 06 травня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель