Справа № 243/5580/18
Провадження № 2/243/77/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Маслової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янськ Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол», про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. Він працював у ПрАТ «Концерн Стирол» водієм до 27 листопада 2017 року, коли його було звільнено у зв`язку із скороченням штату працівників. Позивач зазначає, що відповідачем, в порушення вимог законодавства про працю, у день його звільнення з ним не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, заборгованість з якої, за період, починаючи з січня 2017 року, становила 40 283 грн. 89 коп. За таких обставин та керуючись ч. 1 ст. 115, ст. 116 КЗпП України ОСОБА_1 просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити шляхом стягнення з ПрАТ «Концерн Стирол» на його користь заборгованості по заробітній платі за період з січня 2017 року по вересень 2017 року включно та за листопад 2017 року, загальний розмір якої становить 40 283 грн. 89 коп.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, а справу просив розглянути у його відсутність.

Представник відповідача ПрАТ «Концерн Стирол» адвокат Луньов В.О., який діє на підставі ордеру серії ДН № ООО,8333 від 13 вересня 2019 року, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, проте надав суду заяву, у якій позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні, а справу розглянути у його відсутність. Крім того, відповідачем було надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено на ступне. Місцезнаходженням і офісних приміщень, і виробничих потужностей ПрАТ «Концерн Стирол» є місто Горлівка Донецької області. В зв`язку з початком проведення антитерористичної операції, в тому числі у місті Горлівка Донецької області, та приймаючи до уваги існуючу загрозу обстрілів і потраплянь засобів ураження до інфраструктури підприємства, а також враховуючи неможливість забезпечення безпеки технологічних процесів, з метою збереження життя й здоров`я як працівників підприємства, так і мешканців міста керівництвом ПрАТ «Концерн Стирол» 15 квітня 2014 року було прийнято рішення про повну зупинку виробництва, завершення розпочатих технологічних процесів за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства. В зв`язку з цим, трудові правовідносини між ПрАТ «Концерн Стирол» та ОСОБА_1 з цього часу фактично були припиненні, однак у встановленому законом порядку розірвати трудовий договір з позивачем відповідач не мав можливості, оскільки ОСОБА_1 не повідомив його про засоби зв`язку з ним. Крім того, ПрАТ «Концерн Стирол» у своєму відзиві зазначає, що 15 травня 2018 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 0000891 за фактом захоплення у червні 2014 року ПрАТ «Концерн Стирол» невстановленими озброєними особами. Отже ПрАТ «Концерн Стирол» вважає, що вказана обставина спростовує доводи позивача про виконання ним у спірний період трудових обов`язків, оскільки, починаючи з червня 2014 року відповідач не міг фактично виконувати ані господарську, ані виробничу діяльність за місцем свого розташування, а саме у місті Горлівка Донецької області. Крім того, вказане захоплення відповідач у своєму відзиві розцінює як дію непереборної сили, що унеможливлює виконання ним покладених на нього трудовим законодавством обов`язків щодо виплати ним працівникам заробітної плати та вважає зазначену обставину підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання ним зазначеного обов`язку. Крім того, ПрАТ «Концерн Стирол» зазначає, що надана позивачем довідка з Пенсійного Фонду України по формі ОК-5 з відображенням індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 на підтвердження нарахування ПрАТ «Концерн Стирол» позивачу заробітної плати не відповідає дійсності,

оскільки відповідачем було направлено до органів Державної фіскальної служби України відкориговані відомості щодо відсутності нарахувань з боку відповідача заробітної плати позивачу. За таких обставин, оскільки позивач, на думку відповідача, не надав суду жодного доказу на підтвердження виконання ним у період з січня 2017 року по листопад 2017 року включно трудових обов`язків у ПрАТ «Концерн Стирол», а відповідач з червня 2014 року втратив контроль над власними потужностями внаслідок захоплення його невстановленими озброєними особами, ПрАТ «Концерн Стирол» просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29 жовтня 2019 року місцезнаходженням ПрАТ «Концерн Стирол» є м. Горлівка Донецької області.

Вказаний населений пункт входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що є додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02 грудня 2015 року.

До того ж місто Горлівка включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085 від 07 листопада 2014 року.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідує, що 28 квітня 2018 року у даному реєстрі були зареєстровані відомості за № 0000891 за фактом вчинення невстановленими особами у червні 2014 року дій, пов`язаних з захопленням приміщень та майна ПрАТ «Концерн Стирол».

Крім того, 15 квітня 2014 року Наказом голови правління ПрАТ «Концерн Стирол» С.М. Павлючук «Про зупинення виробництва на всіх структурних підрозділах концерну» № 1341/1, по-перше, було зобов`язано технічного директора ОСОБА_2 провести повну зупинку технологічних процесів у всіх виробничих структурних підрозділах концерну, та у зв`язку з цим, вивести з експлуатації з метою подальшої консервації технічне обладнання, що використовується у роботі, по-друге, зобов`язано керівника структурних підрозділів провести планові зупинки виробництв, по-третє, зобов`язано головного механіка ОСОБА_3 організувати роботи з технологічного огляду, профілактичного ремонту та подальшої консервації обладнання, що виводиться з експлуатації, по-четверте, зобов`язано головного електрика ОСОБА_4 організувати безперебійне електропостачання робіт, пов`язаних з зупинкою технологічних процесів, консервацією обладнання та зберіганням готової продукції, по-п`яте, зобов`язано головного бухгалтера ОСОБА_5 на період виводу об`єктів з експлуатації призупинити нарахування амортизації на об`єкти, зазначені у наказі, по-сьоме, зобов`язано директора з економіки та фінансів ОСОБА_6 виплатити працівникам заробітну плату згідно з нормами діючого законодавства України. Контроль за виконанням вказаного наказу голова правління ПрАТ «Концерн Стирол» залишив за собою.

Частиною першою статті 34 КЗпП України зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами, визначено простоєм.

За таких обставин, суд, враховуючи, що вищевказаним наказом, через захоплення у червні 2014 року товариства невстановленими озброєними особами, зобов`язано відповідних посадових осіб провести дії, необхідні не для ліквідації товариства, а для консервації його обладнання, в зв`язку з чим і нараховувати амортизацію відповідну посадову особу зобов`язано не зупинити, а лише призупинити, а також приймаючи до уваги, що відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Концерн Стирол» не ліквідовано та не перебуває у стані припинення, суд приходить до висновку про простій ПрАТ «Концерн Стирол» з 15 квітня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Отже суд приходить до переконання, що за період простою, в разі збереження трудових відносин з працівником, роботодавець до розірвання трудового договору з таким працівником повинен нараховувати йому заробітну плату у встановленому трудовим законодавством розмірі.

З відомостей, зазначених у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , вбачається, що позивач з 25 серпня 2009 року по 27 листопада 2017 року працював у ПрАТ «Концерн Стирол», яке періодично змінювало організаційно-правові форми та назву. 27 листопада 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з ПрАТ «Концерн Стирол» на підставі наказу про скорочення штату № 938к від 27 листопада 2017 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Тобто ОСОБА_1 було звільнено з ПрАТ «Концерн Стирол» не у зв`язку з ліквідацією товариства, а через скорочення штату працівників товариства. За таких обставин суд критично ставиться до доводів відповідача щодо фактичного припинення трудових правовідносин між ним та позивачем з 15 квітня 2014 року, оскільки, виходячи з аналізу положень ст.ст. 34, 113 КЗпП України, в разі простою підприємства трудові правовідносини між таким підприємством та його працівником зберігаються, а тому й заробітну плату у передбаченому трудовим законодавством розмірі в період, починаючи з дня простою товариства до дня звільнення позивача з ПрАТ «Концерн Стирол» відповідач, з урахуванням загальних положень трудового законодавства, мав йому нараховувати та й власне нараховував, про що свідчить і Виписка по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 100 зв.б.), надіслана банком на виконання ухвали суду від 20 червня 2018 року, і довідка з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-7 (а.с. 126, 141), долучена самим же відповідачем до матеріалів справи, з яких вбачається, що за січень 2017 року та листопад 2017 року відповідачем позивачу нараховувалась заробітна плата, а частина заробітної плати за січень 2017 року, крім того, ще й була виплачена.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47, ст. 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Тобто задля вирішення питання щодо можливості стягнення з ПрАТ «Концерн Стирол» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за вказаний ним у своєму позові період суду необхідно встановити, по-перше, чи нараховувалася відповідачем позивачу заробітна плата за всі ті місяці, які зазначив позивач у своєму позові, та по-друге, чи була нарахована заробітна плата виплачена відповідачем позивачу.

В частині виявлення нарахування ПрАТ «Концерн Стирол» ОСОБА_1 заробітної плати за період з січня 2017 року по вересень 2017 року та за листопад 2017 року, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, з долученої позивачем до своєї позовної заяви довідки щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, сформованої станом на 07 червня 2018 року, слідує, що за січень 2017 року відповідачем позивачу було нараховано заробітну плату у сумі 4 416 грн. 44 коп., за лютий 2017 року у сумі 5 070 грн. 02 коп., за березень 2017 року у сумі 6 461 грн. 78 коп., за квітень 2017 року у сумі 5 531 грн. 44 коп., за травень 2017 року у сумі 3 071 грн. 71 коп., за червень 2017 року у сумі 3 115 грн. 50 коп., за липень 2017 року у сумі 3 291 грн. 84 коп., за серпень 2017 року у сумі 3 429 грн. 00 коп., за вересень 2017 року у сумі 3 291 грн. 84 коп., за листопад 2017 року у сумі 2 604 грн. 32 коп. В той же час із вказаної довідки вбачається, що за жоден із зазначених місяців ПрАТ «Концерн Стирол» не було сплачено страхові внески.

Разом з тим, з наданих відповідачем виписки ПрАТ «Концерн Стирол» щодо відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованій особі ОСОБА_1 (а.с. 117), а також довідки щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-7, сформованої станом на 15 жовтня 2018 року (а.с. 126, 141), тобто сформованої пізніше, ніж вищенаведена довідка за формою ОК-5, долучена до свого позову ОСОБА_1 , вбачається, що позивачу відповідачем була нарахована заробітна плата за січень 2017 року у сумі 4 416 грн. 44 коп. та за листопад 2017 року у сумі 2 604 грн. 32 коп., проте за жоден із вказаних у цій довідці місяців ПрАТ «Концерн Стирол» не було сплачено страхові внески.

За таких обставин суд не приймає до уваги довідку щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, надану позивачем, в частині нарахування позивачу відповідачем заробітної плати у 2017 році та враховує при вирішенні питання щодо нарахування позивачу відповідачем заробітної плати за спірний період відповідну довідку, надану відповідачем, оскільки остання сформована пізніше та з урахуванням виписки ПрАТ «Концерн Стирол» щодо відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованій особі ОСОБА_1

В зв`язку з викладеним, суд приходить до переконання про нарахування ПрАТ «Концерн Стирол» ОСОБА_1 заробітної плати за січень 2017 року та за листопад 2017 року.

З приписів п. 1 ч. 1 ст. 11, п. 1 ч. 1 ст. 14 та ч. 6, 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слідує, що страхувальники, зокрема роботодавці, зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, яким є календарний місяць, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Отже оскільки з червня 2014 року господарська діяльність ПрАТ «Концерн Стирол», яке розташоване на території, непідконтрольній владі України, була заблокована, суд приходить до переконання, що сплачувати страхові внески у встановлений законодавством строк відповідач не міг, оскільки в силу об`єктивних причин він не мав можливості надати відповідним органам державної влади відомості щодо нарахованої заробітної плати своїх працівників.

Крім того, і довідка щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, надана позивачем, і відповідна довідка, надана відповідачем, свідчать про нарахування по грудень 2016 року включно відповідачем заробітної плати позивачу без сплати необхідних страхових внесків з неї, починаючи з лютого 2016 року, проте сам ОСОБА_1 у своєму позові зазначає про несплату йому ПрАТ «Концерн Стирол» заробітної плати, починаючи саме з січня 2017 року.

Таким чином, несплата відповідачем страхових внесків із заробітної плати ОСОБА_1 за таких обставин не є доказом ані на підтвердження наявності, ані на підтвердження відсутності у ПрАТ «Концерн Стирол» заборгованості перед позивачем із заробітної плати. В той же час, ПрАТ «Концерн Стирол» не заперечує у своєму відзиві на позов факт несплати ним позивачу заробітної плати у 2017 році.

Наведене дає суду підстави для висновку про нарахування, а отже й про обов`язок сплати відповідачем позивачу заробітної плати за січень 2017 року та за листопад 2017 року у загальній сумі 7 020 грн. 76 коп. (4 416 грн. 44 коп. за грудень 2017 року + 2 604 грн. 32 коп. за листопад 2017 року).

Разом з тим, долучені ПрАТ «Концерн Стирол» до матеріалів справи платіжні доручення № 7084_ST від 02 березня 2017 року, № 7224_ST від 13 квітня 2017 року, 7050_ST від 21 лютого 2017 року й 7078_ST від 01 березня 2017 року, а також виписки з платіжної відомості для зарахування сум на карткові рахунки щодо ОСОБА_1 до номерів платіжних доручень № 7084_ST від 02 березня 2017 року, № 7224_ST від 13 квітня 2017 року, 7050_ST від 21 лютого 2017 року й 7078_ST від 01 березня 2017 року, свідчать про перерахування відповідачем позивачу заробітної плати за січень 2017 року, за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб, військового збору та профспілкового внеску у розмірі 1% від суми заробітної плати, у сумі 1 841 грн., що підтверджується й Випискою по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 100 зв.б.), в зв`язку з чим й підстави для задоволення клопотання відповідача щодо витребування такої виписки, яке надійшло на електронну адресу суду 24 жовтня 2019 року, відсутні, адже відповідна довідка вже наявна у матеріалах справи.

Отже загальна сума заробітної плати, виплачена відповідачем позивачу за січень 2017 року, без вирахування з неї податку на доходи фізичних осіб, військового збору та профспілкового внеску становить 2 315 грн. 72 коп. (2 315 грн. 72 коп. 18% податку на доходи фізичних осіб 1,5% військового збору 1% профспілкового внеску = 1 841 грн.).

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до переконання про наявність станом на час судового розгляду даної справи у ПрАТ «Концерн Стирол» перед позивачем заборгованості з заробітної плати у сумі 4 705 грн. 04 коп. (7 020 грн. 76 коп. 2 315 грн. 72 коп.), обчисленої без вирахування з податків і зборів з неї.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь з відповідача заборгованості по заробітній платі у сумі 4 705 грн. 04 коп.

Що стосується долученого ПрАТ «Концерн Стирол» до свого відзиву науково-правового висновку Торгово-промислової палати України «Щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)» № 3799/2/21-10.2 від 28 листопада 2017 року, то суд при його оцінці виходить з наступного.

Так, у даному висновку зазначено, що із втратою можливості ведення нормальної господарської діяльності на виробничих потужностях ПрАТ «Концерн Стирол», що знаходяться у м. Горлівка Донецької області, останнє фактично позбавлено можливості виконати обов`язок, передбачений ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 83, ст. 116 КЗпП України щодо розрахунку зі звільненими працівниками по заробітній платі. Наявність форс-мажорних обставин спростовує вину ПрАТ «Концерн Стирол» у порушенні ним вищенаведених вимог трудового законодавства. Такі форс-мажорні обставини є підставою для звільнення від відповідальності ПрАТ «Концерн Стирол» за невиконання ним обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 83, ст. 116 КЗпП України.

Таким чином, даний висновок Торгово-промислової палати України обґрунтовує не підстави для звільнення роботодавця від обов`язку виплатити працівникові належну йому заробітну плату, а підстави для звільнення саме від відповідальності за час затримки розрахунку при звільненні, яка полягає, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, в обов`язку роботодавця виплатити працівникові, окрім заборгованості по заробітній платі, ще й середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже враховуючи, що позивач у своєму позові не ставить питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а отже і суд не вирішує питання щодо відповідальності відповідача за несвоєчасний розрахунок з позивачем при звільнені останнього, вищезазначений висновок Торгово-промислової палати України суд розцінює як такий, що не стосується обставин справи.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб в розмірі 1 762 гривня.

Так, враховуючи, що ціна вищевказаного позову ОСОБА_1 становить 40 283 грн. 89 коп., то сума судового збору за його подання повинна складати 704 грн. 80 коп.

Натомість сума задоволених позовних вимог становить 11,68% (4 705,04 грн. * 100% / 40 283,89 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 82 грн. 32 коп. (704,80 грн. * 11,68% / 100%).

Таким чином з ПрАТ «Концерн Стирол» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 82 грн. 32 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, ст. ст. 47, 94, 113, 114, 116 КЗпП України, ч. 2 ст. 1, ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Законом України «Про оплату праці», ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1 ч. 1 ст. 11, п. 1 ч. 1 ст. 14, ч. 6, 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол», яке має ідентифікаційний код 05761614 та знаходиться за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Горлівської Дивізії, буд. 10, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця м. Горлівка Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі у сумі 4 705 (чотири тисячі сімсот п`ять) гривень 04 копійки.

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Концерн Стирол» при виплаті ОСОБА_1 заробітної плати у сумі 4 705 гривень 04 копійки утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

В решті позовний вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол», яке має ідентифікаційний код 05761614 та знаходиться за адресою: Донецька АДРЕСА_2 , м АДРЕСА_3 Горлівка, вул АДРЕСА_3 Горлівської АДРЕСА_4 буд АДРЕСА_3 10, на користь держави судовий збір у сумі 82 (вісімдесят дві) гривні 32 копійки на Рахунок отримувача: UA6026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін