Справа № 446/1058/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.06.2019 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Самсін М. Л.
при секретарі судового засідання Груба Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька Львівської області цивільну справу за поданням відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Державної виконавчої служби у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , -
встановив:
За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем ОСОБА_2 05.03.2019 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.
Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавцем 10.04.2019 року на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що ОСОБА_1 рішення не виконує.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Представник відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції ДВС у Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про дату та час розгляду справи, не попередив суд про причину неявки

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про дату та час розгляду справи, не попередив суд про причину неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції ДВС у Львівській області не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції перебуває вимога про сплату боргу № Ф-721-17У, виданий 08.11.2018 ГУ ДФС у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 25108,08 грн. на користь дщержавим в особі ГУ ДФС у Львівській області.

Державним виконавцем Мазуркевич У.С. у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 05.03.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.

Однак боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень.

Звертаючись до суду із даним поданням, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон без вилучення у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: 1) якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); 2)якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п. 5); 3) якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ст.377-1ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби.

Відповідно до п.19 ч.3ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо (узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, виконане Верховним Судом України 01 лютого 2013 року).

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Між тим,долученими до справи доказами не доведено навмисне чи інше свідоме невиконання ОСОБА_1 вимоги ГУ ДФС у Львівській області, що виключає необхідність його тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

При цьому, суд враховує й рішення ЄСПР від 11 липня 2013 року в справі «Хлистов проти Росії», відповідно до якого Європейський суд визнав доведеним порушення національною владою Росії п.п. 2 и 3 ст. 2 Протоколу № 4ЄСПР стаття 2 Протокола №4 к Конвенції, яка гарантує право кожному на свободу переміщення, включаючи право залишити любу країну й виїхати в країну за своїм вибором,в той час як втручання в право особина виїзд із його країни не було «необхідним в демократичному суспільстві», тому у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210 ЦПК України та п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Державної виконавчої служби у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя М.Л. Самсін