Ухвала

09 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 524/6306/18

провадження № 61-10078ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року, на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2019 року, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Судовим наказом Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину; вирішено питання про розподіл судових витрат.

У березні 2019 року ОСОБА_1 оскаржив вказаний судовий наказ в апеляційному порядку.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження судового наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року на підставі пункту першого частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки судовий наказ в апеляційному порядку не переглядався.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню судового наказу, виданого 01 жовтня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 24 липня 2019 року, заяву ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано судовий наказ виданий 01 жовтня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 176,20 грн та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення коштів на утримання дитини (аліментів).

Також 24 липня 2019 року Полтавським апеляційним судом постановлено ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі в частині оскарження наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини.

22 серпня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року, ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2019 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року.

23 серпня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року, ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року.

Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати.

Касаційна скарга в частині оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 24 липня 2019 року про закриття апеляційного провадження у справі в частині оскарження наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини, подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

У відкритті касаційного провадження щодо оскарження судового наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року слід відмовити з огляду на таке.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження в частині оскарження судового наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року необхідно відмовити.

Ураховуючи, що судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року вже був предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 , за результатами якого постановлено ухвалу від 30 травня 2019 року про відмову у відкритті касаційного провадження, тому відсутні правові підстави для розгляду поданої заявником у серпні 2019 року касаційної скарги на вказаний судовий наказ.

У зв`язку з цим у відкритті провадження слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_1 оскаржує в касаційному порядку ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 червня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 квітня 2019 року винесену за результатами перегляду вказаної ухвали суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, касаційному оскарженню не підлягають ухвали, зазначені в пункті 25 частини першої статті 353 ЦПК України.

За приписами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо: касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки оскаржуване судове рішення щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України), не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Таким чином у відкритті провадження в цій частині слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України

Керуючись статтями 260, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року, ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2019 року та постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 24 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини.

Відкрити касаційне провадження у справі № 524/6306/18 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року про закриття апеляційного провадження в частині оскарження наказу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2018 року.

Витребувати з Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області цивільну справу № 524/6306/18 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання малолітньої дитини.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Петров