Постанова

Іменем України

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 530/306/18

провадження № 61-41493св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - Великопавлівська сільська рада Зіньківського району,

представник відповідача - ОСОБА_8,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області,

представник третьої особи - ОСОБА_9,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Полтавської області в складі колегії суддів: Обідіної О. І., Абрамова П. С., Бутенко С. Б. від 26 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Великопавлівської сільської ради, у якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_10 однією сім'єю, визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 3,07 га, яка належала на праві власності ОСОБА_11

Позов мотивовано тим, що після смерті ОСОБА_10 не залишилось спадкоємців, оскільки вона не була одружена, дітей не мала, останні 10 років до дня смерті вона проживала разом із ОСОБА_4, яка доводиться їй двоюрідною сестрою. Вони вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку, придбавали речі та інше. Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина, об'єктами якої є житловий будинок та земельна частка (пай), проте вона не має можливості оформити спадщину у зв'язку з відмовою нотаріусом, яким винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2018 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_10 однією сім'єю. Визнано за ОСОБА_4 право на земельну ділянку розміром 3,07 га.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив із доведеності позивачем обставин щодо проживання її з померлою однією сім'єю та ведення з нею спільного господарства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року апеляційну скаргу Великопавлівської сільської ради задоволено. Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Апеляційний суд, відмовляючи в позові, виходив із відсутності підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У серпні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 530/306/18 з Зіньківського районного суду Полтавської області.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_8, який діє в інтересах відповідача Великопавлівської сільської ради не мав процесуального права складати, підписувати та подавати апеляційну скаргу на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2018 року, тому апеляційне провадження підлягає закриттю. Апеляційний суд не звернув увагу на пропущений строк на подачу апеляційної скарги та відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку. Також указувала на те, що факт проживання однією сім'єю ОСОБА_10 та ОСОБА_4, ведення ними спільного господарства підтвердили сусіди та працівники Великопавлівської сільської ради.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_2, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Великопавлівською сільською радою.

За життя ОСОБА_10 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3, відповідно до якого їй належить право на земельну частку (пай) розміром 3,07 га на землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва.

Згідно довідки Великопавлівської сільської ради № 821 від 21 вересня 2016 року ОСОБА_10 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та станом на день смерті за вказаною адресою місце проживання інших осіб не зареєстровано.

Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 та право на земельну ділянку (пай) розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах.

Постановою нотаріуса Зіньківської державної нотаріальної контори від 23 лютого 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 на земельну частку (пай), загальною площею 3,07 умовних кадастрових гектари, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну часку (пай) серія НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Зіньківської районної державної адміністрації.

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_10 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1, тоді коли ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_2, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Великопавлівською сільською радою

Так, статтями 528 та 529 ЦК УРСР (що були чинні на час смерті спадкодавця) визначено черговість спадкоємців за законом, а саме: спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їз померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Отже, згідно статей 529-530 ЦК УРСР (який був чинним на час відкриття спадщини) двоюрідні сестри до кола спадкоємців за законом не включені.

Оскільки встановлення факту спільного проживання позивачу необхідне для набуття права на спадкове майно, а ОСОБА_4 до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_10 не належить та права на спадкове майно не має, то апеляційний суд правильно відмовив в позові в повному обсязі.

Доводи ОСОБА_4 у касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції прийняв до розгляду апеляційну скаргу Великопавлівської сільської ради, яка була подана з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження, є безпідставними, оскільки судом було перевірено та встановлено, що при подачі апеляційної скарги було дотримано строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 354 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило