У х в а л а

22 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 752/18468/18

провадження № 61-17460ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року залишено без змін.

09 вересня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відшкодування судових витрат, що були сплачені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, надавши, суду розрахунок суми судових витрат, а саме: розрахунок витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат у вказаній справі відмовлено. Мотивуючи своє рішення тим, що оскільки суд апеляційної інстанції не змінював рішення суду першої інстанції та не ухвалював свого власного рішення по суті позовних вимог, тому відсутні правові підстави для вирішення апеляційним судом питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить суд ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Враховуючи положення зазначених норм ЦПК України, ухвала апеляційного суду про відмову у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат касаційному оскарженню не підлягає.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки оскаржуване судове рішення щодо відмови у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформаціїза касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян