УХВАЛА

12 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 520/5842/15-ц

провадження № 61-1965ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув клопотання ОСОБА_1 про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2015 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2015 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 459.

Визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_1

22 січня 2019 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати зазначені судові рішення в частині вирішення позовних вимог про визначення місця проживання дитини та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2015 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2018 року залишено без руху для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору у розмірі 487,20 грн, та надано для їх усунення строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Касаційна скарга також залишена без руху, оскільки вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, наведені скаржником, визнані неповажними.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2015 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2018 року.

26 лютого 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відмову у відкритті касаційного провадження, в якому заявник просила визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_2 строку на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2015 року та постановиАпеляційного суду Одеської області від 31 січня 2018 року та відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження.

Крім того, заявник просила стягнути з ОСОБА_2 штраф на підставі пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України.

Оскільки касаційну скаргу ОСОБА_2 на зазначені судові рішення повернуто у зв'язку з неусуненням її недоліків, клопотання ОСОБА_1 про відмову у відкритті касаційного провадження слід повернути заявнику.

Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2015 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2018 рокуповернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько