Ухвала

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 219/627/16-ц

провадження № 61-18162ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року та постанову Донецького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13 648,03 грн, судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів скасовано. У задоволенні позову про стягнення пені та штрафів відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту від 13 листопада 2007 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 637,05 грн, за відсотками за користування кредитом у розмірі 5 784,88 грн, а всього

11 421,93 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року у частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Донецького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом коштами та судового збору змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту б/н від 13 листопада 2007 року у сумі

11 238,72 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі

5 637,05 грн та заборгованості процентам за користування кредитом коштами

у розмірі 5 601,67 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 134,78 грн. Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у справі 219/627/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. У порядку повороту виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області

від 17 серпня 2016 року та рішення Апеляційного суду Донецької області

від 02 листопада 2016 року у справі 219/627/16-ц стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 768,01 грн.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 17 вересня 2019 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати

і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Також зазначає, що ця справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для нього, а касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою

в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються

й на стадію касаційного провадження.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921 грн.

Ціна позову у дані справі становить 13 648,03 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн * 100 = 192 100 грн),

а тому справа є малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання скаржникана те, що ця справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для нього, а касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки останнім не наведено належного обґрунтування такого твердження.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 17 вересня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков