Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2019 Справа №607/17947/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря Т.І. Созанської

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою по АДРЕСА_1 .

На підставу позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що відповідачі, котрі мають зареєстроване місце проживання у спірній квартирі, в ній понад рік не проживають, не сплачують комунальні платежі і не беруть участі в утриманні житла, а тому є усі підстави позов задовольнити.

В судове засідання позивач з`явився, позов підтримав в повному обсязі і з підстав, зазначених в ньому просить задовольнити вимоги.

Відповідачі своїм конституційним правом на захист не скористалися, у визначений судом строк мотивованого відзиву на позов не направили, хоча були повідомлені судом належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу заочно за відсутності відповідачів, оскільки право на участь в судовому процесі є диспозитивним правом, а не обов`язком учасників судового процесу.

Всесторонньо та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачу за праві приватної власності належить 1/3 ідеальна частка квартири по АДРЕСА_1 , якою (часткою) ОСОБА_1 була обдарована своєю бабусею ОСОБА_4 , на підставі нотаріально посвідченого в реєстрі за №10 , договором дарування від 04.01.2010 року.

Право власності на 1/3 ідеальну частку позивач зареєструвала в реєстрі, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.02.201о року (номер витягу 25195110.

В означеній квартирі мають також зареєстроване місце проживання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що встановлено записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1

Позивач стверджує, що відповідачі в квартирі понад рік не проживають, не сплачують комунальні платежі і не беруть участі в утриманні житла.

Цю обставину доводить актом від 17.11.2015 року, складеним комісією майстрів дільниць ТОВ «Коменерго Тернопіль2», й паспортиста, про проведення обстеження квартири АДРЕСА_2 на предмет проживання мешканців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , й змістом якого зазначено про відсутність цих людей в кватирі. Акт складений за підписами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Поряд з тим судом встановлено, що відповідачі у справі є співвласниками спірної квартири, і їм належить кожному по 1/3 ідеальної частки, що відображено в технічному паспорті на квартиру по АДРЕСА_1 , й загалом ця обставина визнана в судовому засіданні позивачкою, котра пояснила, що відповідачі набули право власності кожен по 1/3 ідеальної частки в квартирі в порядку приватизації, як зареєстровані в житлі особи.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен маг право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч.1 ст.319 ЦК України).

З огляду на цю обставину, зважаючи на статус відповідачів, як співвласників житла, на останніх не поширюються приписи ст. 405 ЦПК України про строкове сервітутне право користування чужим майном, і припинення цього права в разі відсутні в ньому без поважних причин понад один рік

А тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280 ЦПК України, ст. 405 ч.2 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою по АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 АДРЕСА_1

Головуючий суддяВ. М. Братасюк