ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №573/663/19

Провадження № 22-ц/816/4420/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів: Кононенко О.Ю., Ткачук С.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданої її представником - ОСОБА_3 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 03 липня 2019 року (суддя Черкашина, дата складення повного судового рішення - 05 липня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

16 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про стягнення боргу за договором позики, який був оформлений виданою відповідачкою 27 лютого 2019 року борговою розпискою. Позивачка просила стягнути на її користь 68644,80 гривень, у тому числі: основний борг - 61290,00 гривень; пеню за 12 днів у розмірі 1% від основної суми боргу за кожний день прострочення - 7354,80 гривень. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідачка у строк до 31 березня 2019 року не повернула позичені гроші, що змусило позивачку звернутися за судовим захистом.

Рішенням Білопільського районного суду міста Суми від 03 липня 2019 року позов задоволено. З відповідачки на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 29 лютого 2019 року у загальному розмірі 68644,80 гривень, а також судові витрати в сумі 768,40 гривень.

В апеляційній скарзі представник відповідачки, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

За узагальненими доводами апеляційної скарги суд першої інстанції помилково визнав встановленим факт отримання відповідачкою 27 лютого 2019 року грошових коштів від ОСОБА_1 Договір позики між сторонами не укладався, з ОСОБА_1 відповідачка не знайома. Зазначена у тексті розписки сума - 61290,00 гривень не є запозиченими коштами, а відображає розмір коштів, які ОСОБА_2 , працюючи на посаді касира ТОВ «Фінансова компанія «Октава Фінанс», 27 лютого 2019 року помилково передала одному з клієнтів під час здійснення останнім операції з обміну 250-ти фунтів стерлінгів на гривню. Оскільки застосування пені у розмірі 1% суперечить вимогам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», то ї нарахування пені у розмірі 7354,80 гривень є незаконним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Лещенко О.О., зазначив, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив всі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, належним чином дослідив подані сторонами докази, перевірив їх та оцінив в сукупності та взаємозв`язку, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та з урахуванням судової практики. Підстав для скасування зазначеного рішення за доводами апеляційної скарги немає .

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову - 68644,80 гривень не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921,00 гривень (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року) х 100 = 192100,00 гривень), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

У справі встановлено, що 27 лютого 2019 року ОСОБА_2 склала розписку про те, що вона взяла у борг у ОСОБА_1 у якості займу грошову суму 61290 гривень, яку зобов`язувалася повернути до 31 березня 2019 року. У тексті розписки зазначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання боржник виплачує кредитору борг в розмірі 1% від суми займу за кожний день прострочки (а.с.5).

Сторони визнали та не оспорювали, що у лютому 2019 року відповідачка ОСОБА_2 працювала у ТОВ «Фінансова компанія «Октава Фінанс», що також підтверджується даними довідки Форми ОК-5 (а.с.24)

28 лютого 2019 року о 13-31 відповідачка звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального порушення. Будучи попередженою за статтею 383 Кримінального кодексу України за неправдиве повідомлення про вчинення злочину, ОСОБА_2 надала працівникам поліції письмові пояснення де значила, що на протязі двох тижнів вона працювала касиром пункту обміну валюти, розташованого у місті АДРЕСА_1 . 27 лютого 2019 року близько 12-15 годин під час здійснення операції з обміну фунтів на гривню, невстановлений громадянин ввів ОСОБА_2 в оману, внаслідок чого неправомірно отримав від відповідачки 61290 гривень. У 15-00 годині ОСОБА_2 про те що трапилося повідомила свого керівника - ОСОБА_4 , який порекомендував не звертатися до поліції, та примусив відповідачку написати розписку відповідного змісту.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 02 березня 2019 року органами поліції було встановлено, що під час проведення валютно-обмінної операції відповідачка не дотрималась правил обміну валюти, ознак кримінальної події або адміністративного правопорушення не виявлено (а.с.25-29).

Рішення про задоволення позову місцевий суд увалив, вважаючи доведеним факт укладення сторонами 27 лютого 2019 року договору позики, який був оформлений виданою на ім`я ОСОБА_1 розпискою, оригінал якої залишився у позивачки. При цьому суд першої інстанції констатував, що звернення відповідачки, яка працювала у пункті обміну валюти, до поліції з приводу виявленої нестачі грошей, не спростовує факт укладення між сторонами договору позики, його реальність, а також наявність правовідносин, що виникли з договору позики.

Апеляційний суд з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 1-3 частини 1 статті 264 ЦУПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно частиною 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 130 КЗпП України визначаються загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників.

Виходячи із змісту та характеру заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, у справі підлягав встановленню та входив до обов`язкового предмету доказування факт передання ОСОБА_2 у борг 61290,00 гривень. Достатнім доказом для підтвердження цього факту місцевий суд визнав наявність оригіналу розписки від 27 лютого 2019 року, яку ОСОБА_1 надала суду та написання якої відповідачка не заперечувала.

Разом з тим, у справі з достатньою повнотою встановлено, що ОСОБА_2 під час виконання 27 лютого 2019 року трудових обов`язків касира пункту обміну валюти надлишково передала невстановленому громадянину 61290,00 гривень, чим ТОВ «Фінансова компанія «Октава Фінанс» було заподіяно шкоду. При цьому, сума надлишково переданих грошей співпадає із сумою, яка була зазначена у розписці.

Апеляційний суд вважає, що з правильно установлених обставин звернення відповідачки до поліції, суд першої інстанції зробив неправильний висновок про те, що 27 лютого 2019 року мав місце факт передання ОСОБА_2 у борг 61290,00 гривень, про що остання видала ОСОБА_1 розписку. Обставини звернення відповідачки до поліції з приводу виявленої нестачі грошей під час обміну валюти, безумовно спростовують факт укладення між сторонами 27 лютого 2019 року договору позики.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення ( пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( частина 1 статті 376 ЦПК України).

Отже, через невідповідність висновків суду обставинам справи, рішення Білопільського районного суду Сумської області від 03 липня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1152,60 гривень.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки ціна позову є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись статтями 367, частиною 1 пунктом 2 статті 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, який був оформлений виданою відповідачкою 27 лютого 2019 року борговою розпискою - відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят два) гривні 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Дата складення повного тексту постанови - 05 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: І.В.Орлов

Судді: О.Ю.Кононенко

С.С.Ткачук