н/п 2/490/3491/2019 Справа № 490/8551/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваші С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про зняття арешту з майна.

Позивач просив суд розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому просив суд розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти зняття заборони.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №181381021 від 17.09.2019 р., житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 09.10.2012 р.

Також, у вищевказаній інформації вказано, що вказаний житловий будинок перебуває під обтяженням на підставі листа б/н, АТП - 14828, зареєстрованого 11.07.2006 р. Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою за №3446620.

Відповідно до відповіді Державного нотаріального архіву від 18.09.2019 р., згідно реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, накладених судовими та слідчими органами Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 14 січня 1985 р. - 21 грудня 1992 р., запис про реєстрацію заборони відчуження вищевказаного житлового будинку від 01.03.1990 р. №3446620- відсутній.

Згідно повідомлення Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори від 24.09.2019 р., у реєстрі реєстрації заборон житлових будинків дійсно є запис за №8 від 01.03.1990 р. про накладення заборони на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 на підставі повідомлення АТП 14828 у зв`язку з отриманням ним позички у розмірі 9700 рублів. Будь-які інші документи, пов`язані з накладенням заборони на належне ОСОБА_1 нерухоме майно,в нотаріальній конторі відсутні у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. Всі матеріали, пов`язані з накладенням та зняттям заборони щодо відчуження об`єктів нерухомого майна по 2000 рік включно зберігались в нотаріальній конторі протягом трьох років, відповідно до номенклатури справ нотаріальної контори. Після вказаного терміну, усі листи та повідомлення підлягали знищенню. Тому надати будь-які документи щодо накладення заборони на вказане нерухоме майно неможливо. Зняти заборону з належного ОСОБА_1 без надання документів, які підтверджують погашення позички, не є можливим.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

На підставі вимог ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження майном.

Відповідно до висновку Верховного суду України у справі №6-26цс 13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт від 11.07.2006 року, накладений на підставі листа, б/н, АТП - 14828 Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, обтяження за №3446620, на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.А.ГУДЕНКО