Ухвала

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 324/658/17

провадження № 61-4189ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що з лютого 1997 по травень 2014 року сторони перебували у шлюбі, за спільні кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль НОМЕР_1, 2003 року випуску. Сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна, відповідач без її згоди продав автомобіль, а виручені від продажу кошти витратив на власні потреби.

Враховуючи наведене, позивач просила суд у порядку статей 60-63, 69, 70 СК України визнати за нею право власності на Ѕ частини вказаного житлового будинку і стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй частину автомобіля.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року прийнято відмову позивача ОСОБА_2 від позовних вимог про поділ житлового будинку, провадження у справі в частині поділу житлового будинку закрито на підставі частини другої статі 256 ЦПК України.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року, залишеним без змін постановоюЗапорізького апеляційного суду від 23 січня 2019 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію половини вартості автомобіля НОМЕР_1, 2003 року випуску, в сумі 28 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

22 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 05 квітня 2019 року.

21 березня 2019 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали про усунення недоліків подав до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 28 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак