ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 383/957/18

провадження № 22-ц/4809/705/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи: представник ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.01.2019 року, суддя Адаменко І.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Штефан В.В., зареєстрованого в реєстрі №420, є власником земельної ділянки площею 6,23 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Земельну ділянку успадкував після смерті батька - ОСОБА_6, яким за життя - ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено з відповідачем договір оренди землі, зареєстрований 20.04.2010 року у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.04.2010 року №09, і на даний час ФОП ОСОБА_3 на підставі вказаного договору користується спірною земельною ділянкою.

Позивач зазначив, що йому стало відомо про те, що орендна плата за 2015, 2016 і 2017 роки в сумі, яка прописана в Договорі оренди в розмірі 2240,95 грн. його батькові не сплачувалася.

Також відповідач систематично порушив п.13,14 договору оренди щодо перегляду орендної плати у разі підвищення цін, тарифів, індексації, визначеної законодавством.

Посилаючись на те, що в порушення умов договору оренди землі відповідач не сплатив батькові орендну плату за користування земельною ділянкою за 2015-2017 роки, а також те, що розмір орендної плати з моменту укладення договору жодного разу не переглядався з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, просив розірвати договір оренди землі від 07.04.2010 року укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року замінено неналежного відповідача фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 на належного фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 (а.с.92-93).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.01.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що суд не врахував наступні обставини зокрема, що нарахування орендної плати не свідчить про те, що нарахована орендна плата була отримана батьком позивача, а тому є всі підстави вважати про систематичне порушення сплати орендної плати відповідачем.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11.03.2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.03.2019 року справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що договір оренди земельної ділянки виконується належним чином. У зв'язку із введенням індексації нормативної грошової оцінки земель, вартість землі збільшувалася. Орендна плата ОСОБА_6 не видавалася, так як він за нею не звертався і нікого не уповноважував її отримувати, а його місце проживання відповідачу було невідоме. 08.11.2016 року відповідачем направлена позивачу заборгованість по орендній платі поштовими переказами, однак позивач відмовився отримувати орендну плату.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 між орендодавцем ОСОБА_6 та орендарем ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди землі (далі - Договір) строком на десять років, за яким - об'єктом оренди є земельна ділянка № 801 загальною площею 6,23 га. згідно державного акту серії КР №087603, що підтверджується копією договору (а.с.6).

Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.04.2010 року №09.

Укладеним Договором сторони визначили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 74698 грн. (п.5); орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2240 грн. 95 коп. у строк до 31.12 поточного року (п.9, п.11); обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням (без урахування) індексації без підкреслень (п.10); розмір орендної плати переглядається раз в три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п.13).

Тобто розмір орендної плати за цим Договором, без вирахування податку з доходів фізичних осіб, має становити 2240 грн. 95 коп. (74698 х 3%):100 = 2240 грн. 95 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданим 03.08.2017 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належно йому майно, в тому числі і на спірну земельну ділянку.

11.04.2018 року ОСОБА_1, який є сином померлого ОСОБА_6, отримав свідоцтво на право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, зареєстроване в реєстрі за №420 (а.с.10), що також підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №51537681 від 11.04.2018 року (а.с.8) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №120251212 від 11.04.2018 року (а.с.9).

Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з копії довідки Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 02.12.2011 року №643, орендодавець ОСОБА_6 в квітні 2011 року виїхав за межі с. Тарасівка (а.с.127).

Вказані обставини підтверджуються копією паспорта ОСОБА_6 НОМЕР_2, згідно якого останній з 17.06.2011 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.128).

08.11.2016 року відповідачем через Бобринецьке відділення «Укрпошта» направлено на адресу орендодавця ОСОБА_6 АДРЕСА_1, грошовий переказ заборгованості по орендній платі за 2011-2015 роки в сумі 16043 грн. 30 коп. та орендну плату за 2016 рік в сумі 4747 грн. 84 коп., що підтверджується копіями фіскальних чеків на загальну суму 20792 грн. (а.с.122, 123)

Суд першої інстанції зазначив , згідно п.9 умов договору, сторони погодили розмір орендної плати в сумі 2240 грн. 95 коп., відтак за 2011-2016 роки загальний розмір орендної плати за користування земельною ділянкою мав скласти 13445 грн. 70 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, приймаючи до уваги встановлені обставини, що мало місце переплати орендної плати за 2016 рік та сплати орендної плати за 2017 рік.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що смерть фізичної особи-орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, у тому числі право на отримання орендної плати, якщо інше прямо не передбачено у самому договорі.

Позивачем не спростовано факт отримання орендодавцем орендної плати у зазначеній відповідачем кількості та не спростовано правильність нарахування орендної плати.

Відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплатив орендну плату за договором оренди землі за 2015 рік.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що орендар дізнавшись з пред'явленого позову про спадкоємця земельної ділянки після смерті ОСОБА_6, робив спроби здійснити виплату позивачу орендної плати за 2017 рік в сумі 4747 грн. 83 коп. поштовим переказом від 26.09.2018 року (а.с.160), однак останній відмовився його отримувати, що підтверджується довідкою ПАТ «Укрпошта» від 01.11.2018 року (а.с.163), та узгоджується із поясненнями позивача, який підтвердив факт того, що не буде отримувати орендну плату до ухвалення судом рішення.

Встановлені обставини свідчать про те, що позивач власною поведінкою перешкоджав відповідачу виконувати умови договору.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що несплата ФОП ОСОБА_3 орендної плати за 2015 рік за спірним договором оренди землі було одноразовим, систематичність несплати орендної плати протягом строку дії спірного договору відсутня, тому позовні вимоги про розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи.

Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Справа розглядалась відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частини 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

За умовами п. 40 Договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця або оголошення його померлим (частина 2 статті 1220 ЦК України).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 між орендодавцем ОСОБА_6 та орендарем ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди землі (далі - Договір) строком на десять років, за яким об'єктом оренди є земельна ділянка № 801 загальною площею 6,23 га згідно державного акту серії КР №087603, що підтверджується копією договору (а.с.6).

Укладеним Договором сторони визначили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 74698 грн. (п.5); орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2240 грн. 95 коп. у строк до 31.12 поточного року (п.9, п.11); обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням (без урахування) індексації без підкреслень (п.10); розмір орендної плати переглядається раз в три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 орендодавець ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданим 03.08.2017 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на спірну земельну ділянку.

11.04.2018 року позивач ОСОБА_1, який є сином померлого ОСОБА_6, отримав свідоцтво на право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, зареєстроване в реєстрі за №420 (а.с.10), що також підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №51537681 від 11.04.2018 року (а.с.8) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №120251212 від 11.04.2018 року (а.с.9).

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено належними та допустимими доказами, що орендодавець ОСОБА_6 в квітні 2011 року виїхав за межі с. Тарасівка , не повідомивши про своє місце проживання орендаря.(а.с.127).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 з 17.06.2011 року мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.128).

08.11.2016 року відповідачем через Бобринецьке відділення «Укрпошта» направлено на адресу орендодавця ОСОБА_6 АДРЕСА_1, грошовий переказ заборгованості по орендній платі за 2011-2015 роки в сумі 16043 грн. 30 коп. та орендну плату за 2016 рік в сумі 4747 грн. 84 коп., що підтверджується копіями фіскальних чеків на загальну суму 20792 грн. (а.с.122, 123).

Судом апеляційної інстанції встановлено , що заборгованість по орендній платі за 2011-2016 роки яка була не отримана вчасно, виплачена що підтверджено матеріалами справи та поясненнями представника позивача.

З матеріалів справи вбачається, що орендар дізнавшись з пред'явленого позову про спадкоємця земельної ділянки після смерті ОСОБА_6, робив спроби здійснити виплату позивачу орендної плати за 2017 рік в сумі 4747 грн. 83 коп. поштовим переказом від 26.09.2018 року (а.с.160), однак останній відмовився його отримувати, що підтверджується довідкою ПАТ «Укрпошта» від 01.11.2018 року (а.с.163).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність ознак систематичної несплати відповідачем орендної плати.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.01.2019 року - залишити без змін.

Текст постанови складено 16 .04. 2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: