Провадження №4с/521/101/19
У х в а л а

"04" листопада 2019 р. м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Леонов О.С., розглянувши скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. (65091, м. Одеса, вул. Розумовська, буд. 37, ЄДРПОУ 3492941), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 30.10.2019 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 31.10.2019 року.

Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що останню необхідно залишити без руху виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України при зверненні до суду із вказаною скаргою заявником не надано доказів щодо подання скарги у передбачені ЦПК України строки, зокрема, за правилом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення до суду сторін виконавчого провадження із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим ЦПК та містити відомості, визначені п. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження».

Так, відповідно п. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

-найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

-повне найменування (прізвище, імя та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, імя та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

-реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

-зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

-викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

-підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Вищевказані вимоги заявником при зверненні до суду в повному обсязі не виконані, а саме в скарзі не зазначено:

-повне найменування (прізвище, імя та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, імя та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

-реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

-зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону.

Відповідно до п. 13 постанови № 6 від 07.02.2014р. Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 ч. 7 ст. 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що скаргу подано без додержання вимог ст. 175 ЦПК України, залишає скаргу без руху та надає заявнику строк для усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. (65091, м. Одеса, вул. Розумовська, буд. 37, ЄДРПОУ 3492941), - залишити без руху, запропонувавши скаржнику усунути недоліки вказані в мотивувальній частині ухвали в строк не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.С. Леонов