Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 570/2908/14-ц

провадження № 61-31559св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, відкрите акціонерне товариство «Рівненський завод тракторних агрегатів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С.,Григоренка М. П., Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2014 року заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, відкрите акціонерне товариство «Рівненський завод тракторних агрегатів» (далі - ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів») звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів».

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року, частково задоволенопозов заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів».

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» частину бази відпочинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , до складу якої входить: будинок спальний двохповерховий літера Д-2 загальною площею 96,4 кв. м вартістю 18 398 грн; будинок літера Є загальною площею 12,9 кв. м вартістю 1 047 грн; будинок літера И загальною площею 13,1 кв. м вартістю 1 118 грн; будинок літера І загальною площею 13,4 кв. м вартістю 1 024 грн; будинок літера К загальною площею 14,5 кв. м вартістю 1 036 грн; будинок літера Л загальною площею 12,9 кв. м вартістю 1 042 грн; будинок літера Н загальною площею 12,6 кв. м вартістю 3 875 грн.

У задоволенні вимоги про визнання права власності на базу відпочинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2016 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області відхилено.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року залишено без змін.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся дорайонного суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2015 року.

Заява мотивована тим, що після ухвалення рішення суду від 04 червня 2015 року та набрання ним чинності, а саме 12 травня 2016 року, йому стали відомі обставини, які є істотними для справи та не були і не могли бути йому відомі під час розгляду справи. Зокрема, листом комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 11 травня 2016 року йому надано інформацію стосовно інвентаризації бази відпочинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . З указаного листа стало відомо, що станом на 28 березня 2003 року об`єкти, які у нього витребувано, відносилися до тимчасових споруд - це були будиночки металеві з дерев`яним перекриттям, які були встановлені на дерев`яних стовпах. Згідно з повторною інвентаризацією 23 квітня 2007 року встановлено, що попередні будиночки, які були тимчасовими спорудами, повністю демонтовано та фактично проведено нове будівництво будиночків на постійних фундаментах (нерухоме майно).

Крім того, Рівненська міська громадська організація - спортивний клуб «Торпедо» надала йому документи, відповідно до яких ця організація у 2005 році придбала у ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» тимчасові споруди, а у період з 15 березня 2007 року по 19 квітня 2007 року здійснила їх демонтаж та на місці демонтованих тимчасових споруд здійснила будівництво споруд на постійних фундаментах. Також йому стало відомо, що тимчасові будиночки, які були відчужені ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів», знаходилися на земельній ділянці площею 0,2 га, а придбані ним будинки бази відпочинку знаходяться на земельній ділянці площею 0,3902 га.

ОСОБА_1 вважав, що зазначені обставини є нововиявленими, оскільки вони є істотними, існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути йому відомі на час ухвалення судового рішення, впливають на вирішення спору, тому просив суд рішення Рівненського районного суду Рівненської областівід 04 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської областівід 05 грудня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2015 року у зв`язку з його переглядом за нововиявленими обставинами.

У задоволенні позову заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та скасовуючи рішення Рівненського районного суду Рівненської областівід 04 червня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що наведені ОСОБА_1 обставини є нововиявленими, оскільки вони існували на час розгляду справи, але не були і не моги бути відомі ОСОБА_1 , мають істотне значення для вирішення справи.

При цьому майно (тимчасові споруди), які вибули з володіння ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів», з часом були демонтовані і на їх місці побудовані нові будиночки, які є об`єктами нерухомого майна, які придбав ОСОБА_1 , є зовсім іншим майном, яке має суттєву різницю у площі й вартості. Земельна ділянка, на якій вони на даний час розміщені, є більшої площі, ніж та, на якій знаходилися тимчасові споруди, а витребувати можна лише те майно, яке вибуло з володіння ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів», тому немає підстав для витребування майна у ОСОБА_1 , оскільки майна, яке вибуло з володіння ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів», немає.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2017 року апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області та ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» задоволено.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2016 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського районного суду Рівненської областівід 04 червня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами без задоволення, виходив із того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 та вважає нововиявленими, а саме відмінність проданих ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» тимчасових споруд по АДРЕСА_1 та капітальних споруд за цією самою адресою, придбаних ним у попереднього власника, не є нововиявленими, оскільки ці обставини були відомі заявнику під час вирішення судом спору по суті.

Крім того, відмінності придбаних ОСОБА_1 капітальних будинків на базі відпочинку від первісно відчужених ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» не доведено. Отже, будинки на базі відпочинку одним і тим самим майном, що вибуло з власності ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» та обґрунтовано йому повернуто.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 570/2908/14-ц з Рівненського районного суду Рівненської області.

У вересні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги докази, якими заявник обґрунтовував істотні для справи обставини, увага суду була акцентована лише на технічних паспортах 2003 року та 2007 року, що самі по собі без інших наявних доказів у справі не доводять обставин, на які він посилався як на нововиявлені обставини. При цьому ані факту відхилення, ані своїх мотивів такого відхилення доказів, наданих відповідачем у справі, апеляційний суд у своєму рішенні не навів.

Також судом апеляційної інстанції неправильно застосовані статті 376, 388 ЦК України та безпідставно передано право власності на об`єкти нерухомості ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів», яке ніколи ними не володіло, та протиправно позбавлено права власності на вказані об`єкти ОСОБА_1 , який на законних підставах їх придбав.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Предметом договору купівлі-продажу № 103-106, укладеного 07 липня 2005 року між ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» та Рівненською громадською організацією - спортивним клубом «Торпедо» була - база відпочинку по АДРЕСА_1 , а саме - 15 будиночків, які згідно з проведеною Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації інвентаризацією станом на 28 березня 2003 року (первинна інвентаризація) не належали до об`єктів нерухомості, а були тимчасовими спорудами.

23 квітня 2007 року за результатом повторної інвентаризації Рівненським бюро технічної інвентаризації встановлено, що попередні будиночки, які були віднесені до тимчасових споруд повністю демонтовано та фактично проведено нове будівництво будиночків.

Згідно з технічними паспортами, виготовленими станом на 23 квітня 2007 року, будиночки бази відпочинку по АДРЕСА_1 за літерами "Д-2", "Є", "И", "І", "К", "Л", "Н" належать до капітальних споруд з постійним фундаментом (нерухоме майно).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 361-365 ЦПК України 2004 року, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Отже, за чітким змістом частини першої статті 363 ЦПК України 2004 року заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами по суті розглядається лише тим судом, який ухвалив рішення, яке переглядається. Апеляційний суд такого рішення по суті спору не ухвалював.

Відповідно до статті 365 ЦПК України 2004 року розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Отже, за обставин, коли суд першої інстанції задовольнив заяву про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалив нове рішення з урахуванням цих обставин, а суд апеляційної інстанції в межах апеляційного оскарження цього рішення дійде висновку про те, що обставини, які стали підставою перегляду судового рішення, не є нововиявленими, апеляційний суд відповідно до наданих йому частиною другою статті 307 ЦПК України 2004 року повноважень має право скасувати це рішення суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення питання щодо наявності підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відтак, повноважень скасовувати таке рішення, ухвалене по суті спору, і постановлювати процесуальний документ з приводу розгляду лише заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати цю заяву, яка до цього суду не подавалася, по суті апеляційний суд немає.

Аналогічний висновок висловлено у постановах Верховного Суду: від 19 вересня 2018 року у справі № 2-190/2011 (провадження № 61-35193св18) та від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц (провадження № 61-24916св18) і така судова практика є незмінною.

Оскільки, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, дійшовши висновку про відсутність нововиявлених обставин, допустив порушення порядку вирішення вказаного питання та вийшов за межі своїх повноважень, тому оскаржуване рішення суду необхідно скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи належить врахувати наведене та мати на увазі, що за встановлення апеляційним судом відсутності передбачених ЦПК України підстав для скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, необхідно виходити з того, що у цьому випадку суд, який розглядав заяву про перегляд, мав ухвалити судове рішення про залишення такої заяви без задоволення (частина друга статті 365 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк