Справа № 529/1197/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Скрипник Р. А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Диканського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області , ОСОБА_2 , про виключення майна із акта опису та зняття арешту, визнання права власності на частину майна у спільній сумісній власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя та виключення такого з Акту опису майна та зняття арешту, накладеного 06.12.2012 року.

В обґрунтування позову остання вказує, що її чоловік ОСОБА_2 - відповідач по справі 12.04.2011 року вироком Київського районного суду м. Полтава був засуджений за ч. 2 ст. 368 КК України, який 09.02.2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України змінений та остаточно призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є особистою власністю.засуджений до 3-х років позбавлення волі та конфіскацією в доход держави 1/2 частини майна, яке є його власністю.

20 листопада 2011 року державним виконавцем ВДВС Диканського РУЮ в Полтавській області до Акту опису та арешту майна, окрім іншого було внесено колісний трактор Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, та колісний трактор саморобний ЮМЗ , ДНЗ 08175 НО, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказане вище і слугувало підставою звернення позивача ОСОБА_1 до суду.

В подальшому, позивачем ОСОБА_1 було подано уточнену позовну заяву у якій, вона просить визнати колісний трактор Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, та колісний трактор саморобний ЮМЗ , ДНЗ 08175 НО, який при цьому знаходиться у несправному стані, спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на вказані транспортні засоби, виключивши такі з Акту опису та арешту майна, зняти з них арешт, при цьому просить суд стягнути з неї в дохід держави суму вартості 1/4 цих тракторів, як за 1/2 частину майна відповідача ОСОБА_2, яке підлягає конфіскації за вироком суду.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що відповідно до положень ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини чи чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вказане сторони узгодили між собою, що позивач виплачує компенсацію за 1/4 частин вказаних транспортних, як за 1/2 частину його майна, яка підлягає конфіскації за вироком суду. При цьому, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти збільшення її частки у спільній сумісній власності подружжя, а саме визнання за нею на 1/4 частин двох тракторів, які являються його часткою у спільній сумісній власності подружжя, що після цього становитиме 3/4 частин спірних транспортних засоби.

09.01.2019 року ухвалою суду було призначено судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої постановлено питання ринкової вартості спірних тракторів.

14.03.2019 року ухвалою суду відновлено провадження по справі, а справу призначено до підготовчого засідання.

25 березня 2019 року судом була винесена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 свої уточнені вимоги підтримали, при цьому пояснили, що колісний трактор Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, та колісний трактор саморобний ЮМЗ , ДНЗ 08175 НО, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона має намір сплатити в дохід держави вартість 1/4 частини цих тракторів, які підлягають конфіскації за вироком Київського районного суду м. Полтави від 12.04.2011року. Позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти збільшення частки позивача шляхом визнання належної йому 1/4 частин тракторів на праві спільної сумісної власності, а тому просить суд визнати за нею право власності на спірний трактори.

Відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував.

Представник відповідача Диканського РВ ДВС ГУТУЮ Полтавської області в судове засідання не з'явився, однак, вказаною виконавчою службою до суду подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з під арешту.

12 квітня 2011 року вироком Київського районного суду м. Полтави, який зміненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.02.2012 року, ОСОБА_2 - відповідача по справі було засуджено за ч.2 ст. 368, 69 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією в доход держави 1/2 частини майна.

Виконавчий лист за вказаним вироком щодо конфіскації 1/2 частини майна засудженого ОСОБА_2 - відповідача по справі, знаходиться на виконанні ВДВС Диканського РУЮ.

20 листопада 2012 року державним виконавцем ВВС Диканського РУЮ був складений акт опису й арешту майна відповідача ОСОБА_2, згідно якого, окрім іншого майна, було описано та накладено арешт на колісний трактор Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, колісний трактор саморобний ЮМЗ, ДНЗ 08175 НО, право власності на які зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2

06 грудня 2012 року державним виконавцем ВДВС Диканського РУЮ була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Позивач та відповідач ОСОБА_2 з 10 вересня 1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР № 409111, виданим 10 вересня 1983 року Васютинською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області.

Як зазначено в ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 60 цього Кодексу вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Згідно з свідоцтва про реєстрацію машини, серії АБ № 120655, виданого 16 листопада 2004 року Диканським ІДТН, вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 є власником трактора колісного, марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428.

А відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини, серії АК № 428038, ОСОБА_2 - відповідач по справі є власником трактора саморобного ЮМЗ-6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Отже, майно у виді двох тракторів колісних, марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, ЮМЗ-6, реєстраційний номер НОМЕР_1, на яке накладено арешт набуте останньою та її чоловіком в шлюбі, тому є майном спільної сумісної власності подружжя та відповідно до чинного законодавства підлягає поділу.

В той же час, відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до абзацу 2 п. 5 постанови ПВС України від 27 серпня 1986 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду необхідно враховувати, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у випадку поділу його їх частки визнаються рівними.

Позивач просить суд виділити їй у власність з спільної сумісної власності 3/4 частини тракторів колісних марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, ЮМЗ-6, реєстраційний номер НОМЕР_1, які по своїй природі є неподільним майном. Оскільки, 1/4 частину цього майна, яке належить на праві спільної сумісної власності відповідачеві, позивач просить визнати за нею, як збільшення її частки у такому майні. Про вказане не заперечував і сам відповідач ОСОБА_2

В той же час, ч. 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

З комплексного аналізу, вище вказаних норм, вбачається, що для збільшення, або зменшення частки у спільній частковій власності подружжя, за згодою одного із таких, відбувається шляхом укладення спеціального договору про визначення часток в праві власності на майно, трансформувавши режим спільної сумісної власності на майно у режим спільної часткової власності. Також, сторони можуть визначити в договорі свої частки в праві на майно та здійснити його реальний поділ відповідно до розміру цих часток. Окрім цього, останні, можуть визначити розмір часток кожного з них у шлюбному договорі.

В той же час, як вбачається в матеріалах справи а також з пояснень самих сторін, між ними не було укладеного жодного договору про збільшення часток, або визначення таких. В той же час, між ними, шлюбний договір з визначенням їх часток у майні подружжя не укладався.

Правових підстав для застосування ч.2 та ч.3 ст.70 СК України немає, оскільки істотні обставини, які впливають на відступ від засад рівності поділу часток майна подружжя, відсутні.

З вказаного вище, суд приходить до висновку, що сам спосіб збільшення часток позивача у спільному майні подружжя, яким є і спірні трактори, трактований останньою та її представником адвокатом ОСОБА_3, хоча і сам відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти такого, є невірним, так як порушує процедуру набуття та припинення права власності як такого. До того ж, на даний час судом розглядається спір щодо спільної сумісної власності подружжя та питання щодо виключення з Акту опису майна, а не про поділ спільної сумісної власності подружжя.

Отже, не підлягає задоволенню вимога позивача, щодо визнання за нею права власності на 1/4 частин тракторів колісних марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, ЮМЗ-6, реєстраційний номер НОМЕР_1, які на належать відповідачу ОСОБА_2 в спільному майні подружжя, шляхом (як) збільшення її частки у сумісній власності подружжя.

В п. 7 постанови Пленуму ВС України №6 від 27.08.1976 року зі змінами від 25.05.1998 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснено, що у випадках коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ, на яку звертається конфіскація або стягнення, питання про виключення цієї речі з опису вирішується відповідно до положень цивільного законодавства відносно спільної власності. При цьому суд з врахуванням конкретних обставин може виключити річ з акта опису і стягнути з позивача в доход держави чи на користь організації грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити річ в описові, зобов'язавши відповідну державну податкову інспекцію або організацію виплатити позивачу відповідну частину її вартості.

Відповідно до Звіту №102 про незалежну оцінку майна від 22 лютого 2019 року ринкова вартість трактора Т-25, реєстраційний номер НО 21428, становить 22 500 грн., а трактора ЮМЗ-6, реєстраційний номер НОМЕР_1 - 20 500 грн., тому вартість 1/4 частини цих тракторів становить 10 750 грн.

З квитанції № 18 приєднаної до матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 11.04.2019 року на депозитний рахунок суду внесла кошти в сумі 10 750 грн., в дохід держави, як за 1/4 частину майна відповідача, яке підлягає конфіскації згідно вироку Київського районного суду м. Полтава.

За вказаних обставини та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що трактори колісні, марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, ЮМЗ-6, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить позивачеві та відповідачеві ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Окрім цього, беручи до уваги, що відповідно по одній 1/2 частині вказаних тракторів належить позивачеві ОСОБА_1, а за 1/4 частин цих транспортних засобів, позивач сплатила на депозит суду в дохід держави, як за 1/2 частину майна відповідача, яке підлягає конфіскації згідно вироку Київського районного суду м.Полтава, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 3/4 частини, кожного з цих тракторів. Інша частина уточнених позовних вимог задоволенню не підлягає, оскільки є безпідставними.

15 листопада 2018 року ухвалою Диканського районного суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено продаж арештованого майна згідно Акту опису й арешту майна складеного від 20 листопада 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Диканського районного управління юстиції в Полтавській області, до якого окрім іншого входять спірні транспортні засоби.

Приймаючи до уваги те, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а жоден учасник справи не заявив вмотивованого клопотання про скасування застосованого забезпечення позову у вигляді арешту, суд приходить до висновку, що такий на вимогу ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжує діяти на протязі дев'яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321, 368 ЦК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71, СК України п. 4, п.5, п. 7 постанови Пленуму ВС України № 6 від 27.08.1976 року зі змінами від 25.05.1998 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису", ст. ст. ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 133, 141, 158, 187, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, до Відділу державної виконавчої служби Диканського районного управління юстиції в Полтавській області, яка знаходиться по вул. Пушкіна, 6, в смт. Диканька Полтавської області КОД , та ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, визнання майна спільним сумісним майном подружжя, виключення майна із акта опису та зняття арешту, визнання права власності на частину майна у спільній сумісній власності подружжя, задоволити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя трактор колісний марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, та трактор саморобний ЮМЗ-6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 3/4 частини трактора колісного марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, 1987 року випуску, заводський № 474823, двигун № НОМЕР_4, № 476241, об'єм двигуна 2070, свідоцтво про реєстрацію машини серії АБ № 120622, виданого 16 листопада 2004 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 3/4 частини трактора саморобного ЮМЗ-6, 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5, об'єм двигуна 474, свідоцтво про реєстрацію машини АК № 428038, виданого 15 травня 2000 року.

Залишити у власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, 1/4 частину трактора колісного марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, 1987 року випуску, заводський № 474823, двигун № НОМЕР_4, № 476241, об'єм двигуна 2070, свідоцтво про реєстрацію машини серії АБ № 120622, виданого 16 листопада 2004 року.

Залишити у власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, 1/4 частину трактора саморобного ЮМЗ-6, 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5, об'єм двигуна 474, свідоцтво про реєстрацію машини АК № 428038, виданого 15 травня 2000 року.

Виключити з Акту опису майна складеного 20 листопада 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Диканського районного управління юстиції в Полтавській області та зняти арешт з трактора колісного марки Т-25А, реєстраційний номер НО 21428, 1987 року випуску, заводський № 474823, двигун № НОМЕР_4, № 476241, об'єм двигуна 2070, та трактора саморобного ЮМЗ-6, 1999 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5, об'єм двигуна 474, накладеного постановою про накладення арешту від 06 грудня 2012 року.

Зобов'язати ТУ ДСА України в Полтавській області перерахувати кошти в дохід держави сплачені 11.04.2019 року згідно Квитанції №18 ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2) через Територіально відокремлене безбалансове відділення № 10016/045 філії - Полтавського обласного управління АТ "Ощадбанк" в розмірі 10 750 (десять тисяч сімсот п"ятдесят гривень) 00 коп. за наступними реквізитами: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації, раухнок отримувача 5950 , код отримувача 26304855, банк отримувача 820172 Державна казначейська служба, м. Київ. Призначення платежу: оплата за частку майна ст. 368 ЦК України цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 справа № 529/1197/18 Диканського районного суду Полтавської області.

В задоволенні іншої частини уточнених позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий: