Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 242/5753/16-ц

провадження № 61-16874св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., СімоненкоВ. М.,

Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, подані представником ОСОБА_6, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 травня 2017 року у складі судді Капітонова В. І. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Хейло Я. В., Мірути О. А., Осипчук О. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа - служба у справах дітей Селидівської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У грудні 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Селидівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що позивачі є бабусею та дідусем ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із своїми батьками ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 Вони бажають спілкуватися з онуками, брати участь у їх вихованні, але відповідачі перешкоджають їм у цьому. Висновком виконавчого комітету Гірницької міської ради від 21 листопада 2016 року № 283/02-34 позивачам встановлено порядок участі у вихованні онуків ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак відповідачі вказане рішення виконавчого комітету Гірницької міської ради не виконують та продовжують чинити перешкоди їм у спілкування з онуками.

У зв'язку з викладеним та уточненими позовними вимогами просили зобов'язати відповідачів не перешкоджати їм брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онуками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4; визначити способи їх участі у вихованні онук, а саме: - надати можливість зустрічатись із старшою онукою 2 рази на місяць (субота-неділя) з ночівлею, а з молодшою онукою за попередньою домовленістю; дозволити раз на рік з метою оздоровлення дітей у літку протягом 10 днів санаторно-курортний відпочинок; зобов'язати відповідачів попереджати про неможливість зустрічей не менш, як за 12 годин; зобов'язати відповідачів у разі зміни місця проживання онук повідомити позивачів у письмовій формі; зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у спілкуванні позивачів з онукою ОСОБА_9 телефоном; зобов'язати відповідачів повідомити про зміну номеру мобільного телефону; також просили суд дати правову оцінку діям робітників дитячого садку «Рябінка» м. Гірник.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 травня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 липня 2017 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_7, ОСОБА_8 перешкоди у спілкуванні з онуками ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Встановлено спосіб участі у спілкуванні з онуками ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а саме: шляхом встановлення зустрічей із старшою онукою ОСОБА_9, 2 рази на місяць (субота-неділя) з ночівлею, а з молодшою онукою ОСОБА_10 за попередньою домовленістю.

Дозволено ОСОБА_7, ОСОБА_8 раз на рік санатортно-курортний відпочинок разом зі ОСОБА_9 з метою оздоровлення улітку протягом 10 днів. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_7,

ОСОБА_8 спілкуванню з онукою ОСОБА_9 телефоном.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Судові рішення мотивовані тим, що баба та дід мають право приймати участь у вихованні своїх онуків. Обставин того, що їх спілкування із онуками може суперечить інтересам дітей, судом не встановлено, а запропоновані позивачами способи участі у вихованні онук, не порушать нормальний режим їх життєдіяльності, потреб в забезпеченні певного режиму, усталеного порядку харчування (з врахуванням вікових особливостей та стану здоров'я дитини), відпочинку, дотримання особистої гігієни. Враховуючи вік дітей, факт їх постійного проживання з батьками, та наявний висновок виконавчого комітету Гірницької міської ради від 21 листопада 2016 року № 283/02-34, який сторонами не оскаржувався, суди визначили режим спілкування баби та діда з онуками, який є доцільним та забезпечить найкращі інтереси дітей і узгоджується із приписами статтей 3, 18 Конвенції про права дитини, якими передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позовні вимоги щодо зобов'язати відповідачів повідомляти письмово про зміну місця проживання, про зміну номеру мобільного телефону; про неможливість зустрічей не менш, як за

12 годин, не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають. Позовна вимога щодо надання правової оцінки діям робітників дитячого садку «Рябинка»

м. Гірник Донецької області не узгоджується із вимогами статті 16 ЦК України та не підлягає захисту в судовому порядку.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, поданих представником ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги мотивовані тим, що задовольняючи частково позовні вимоги, суди не встановили, яким саме чином відповідачі перешкоджали їм у спілкуванні з онуками, оскільки фактично свідками таких перешкод вони не були. Вказують, що встановлюючи зустрічі позивачів з їх дітьми 2 рази на місяць (субота - неділя) з ночівлею, суди не зазначили, за якою адресою такі зустрічі будуть відбуватися, оскільки позивачі не мають власного житла та не можуть забезпечити їм належні житлово побутові умови; не визначили години протягом яких будуть відбуватися вказані зустрічі та чи в присутності батьків, чи ні. Судами не було враховано, що діти малолітнього віку та спілкування без присутності батьків є неможливим. Також суди залишили поза увагою ту обставину, що старша їх дочка відвідує дитячий садок, а у вихідні дні батьки готують її до школи. Зазначають, що за законом батьки мають переважне право на виховання дітей, а не баба та дід. Вказують, що висновок виконавчого комітету Гірницької міської ради від 21 листопада 2016 року не є належним доказом у справі, оскільки він був виданий некомпетентним органом та без дотримання вимог статті 19 СК України, оскільки складений без обстеження умов проживання дітей, батьків та осіб, які бажають проживати з дітьми і брати участь у їх вихованні.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення органу опіки та піклування Селидівської міської ради, у яких орган опіки та піклування просить касаційні скарги відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є дідусем та бабусею ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, по лінії матері (а. с. 86).

Згідно копії паспортів НОМЕР_1 та НОМЕР_2, ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 24-31).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, а фактично проживають на АДРЕСА_2.

Позивачі бажають приймати участь у вихованні малолітніх онуків, але не можуть це робити через перешкоди з боку відповідачів, що підтверджується листом завідувача дошкільного навчального закладу №26 «Рябінка» від 05 грудня

2016 року № 35 (а. с. 12, 9).

Згідно висновку виконавчого комітету Гірницької міської ради від 21 листопада 2016 року № 283/02-34 ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають окремо від малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10, встановлено ступінь участі за попередньою домовленістю з батьками дітей у вигляді днів зустрічей І, ІІІ або

ІІ, ІV тижня місяця з ночівлею (субота-неділя), та оздоровлення дітей влітку протягом 10 днів (а. с. 10).

Вказане рішення виконавчого комітету відповідачі не виконують, тому позивачі не мають можливості спілкуватися зі своїми онуками через перешкоди з боку батьків дітей.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей

1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі Neulinger and Shuruk v. Switzerland, п. 135; Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі Mamchur v. Ukraine, п. 100; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою, абзацом 1 частини другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до частини першої, другої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

У частині третій цієї статті вказано, що звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Судами було встановлено, що позивачі у справі, у зв'язку з тим, що вони не могли дійти згоди з батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо їх участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, звертались до органів опіки та піклування за захистом своїх прав та рішеннями цього органу було визначено порядок їх участі у вихованні та спілкуванні з онуками (а. с. 10).

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги судами першої та апеляційної інстанції при розгляді цієї справи не було встановлено і в оскаржуваних судових рішеннях не наведено обставин щодо непідкорення батьків виконанню вказаного рішення органу опіки і піклування щодо способів і порядку участі баби і діда у вихованні дітей та спілкуванні з ними, оскільки встановлення цієї обставини в даній категорії справ має досить важливе значення.

Також відповідно до частини четвертої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно з частиною п'ятою статті 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже виходячи з аналізу вказаних норм законодавства судам при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов'язаних із вихованням дітей, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Однак в матеріалах справи відсутній висновок органу опіку й піклування щодо вирішення спору, що виник між сторонами.

Суд першої інстанції під час розгляду справи на вказані норми законодавства уваги не звернув та ухвалив судове рішення щодо визначення участі діда та баби у вихованні дітей та визначення їм часу спільного відпочинку без участі батьків влітку протягом 10 днів, не отримавши письмового висновку органу опіки та піклування, який у цій категорії справ є обов'язковим.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на вказані норми законодавства уваги не звернув та залишив без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції щодо визначення порядку спілкування баби і діда з малолітніми дітьми, а також визначив період спільного відпочинку з ними без висновку органу опіки та піклування, який у цій категорії справ є обов'язковим, посилаючись лише на рішення такого органу, яке було отримане позивачами при вирішенні спірного питання в позасудовому порядку.

Не встановивши обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та допустивши вказані порушення норм матеріального і процесуального права, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позову.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм процесуального права, відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України такі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, подані представником ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик