Справа № 404/8786/18
Номер провадження 2/404/4005/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Мосійчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просить стягнути з відповідача на свою користь 15 172,50 грн. шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з яких 5 172, 50 грн. матеріальна шкода, 10 000 грн. моральна шкода.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.10.2018 року близько 16:40 год. ОСОБА_1, перебуваючи біля 2-го під'їзду будинку № 21, корпусу № 3, по вул. Генерала Жадова у м. Кропивницькому став очевидцем того, як ОСОБА_3 почав чіплятися до малолітньої ОСОБА_4, в результаті чого ОСОБА_3 позивачем було зроблено усне зауваження стосовно припинення своїх дій, але на зауваження останній спричинив позивачу легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 643 від 01.11.2018 року, у ОСОБА_1 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому носа. Вказане тілесне ушкодження утворилося від локального травматичного контакту тупим (-и) об'єктом (-ами), могло утворитися 06.10.2018 року.

07.10.2018 року за заявою позивача відомості про вищевказані обставини були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування, в зв'язку з чим розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в якому йому присвоєно статус потерпілого.

В ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що згідно акту судово-психіатричної експертизи № 436 від 23.11.2018 року ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення страждав, і на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі: параноїдна шизофренія безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, що істотно впливало на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи викладене, старшим слідчим Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, за погодженням із прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, направлено до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2018 року розглянуто дане клопотання та вирішено застосувати відносно ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з вчиненням в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляду госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень 06.10.2018 року позивача було госпіталізовано до Кіровоградської обласної лікарні, де було проведено попереднє обстеження. За висновком спеціаліста було встановлено діагноз: забій малих тканин носа, призначено певне лікування та рекомендовано спостерігатися у ЛОР-лікаря.

В результаті додаткового обстеження було встановлено діагноз: черепно-мозкова травма, струс головного мозку з астепо-вегетативним синдром, закритий перелом пазух носа. Відтак, в період з 18.10.2018 року по 02.11.2018 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря невропатолога Комунального закладу «Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда» Поліклінічне відділення № 5».

За час лікування, виконуючи призначення лікаря для відновлення здоров'я, позивач вказує, що було витрачено ним 5172, 50 грн.

Крім матеріальної шкоди, позивач вважає, що йому заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку перенесеним фізичним болем, було пережито емоційний стрес, який супроводжувався почуттям безпомічності та страху за своє здоров'я, тривалий час перебував у гнітючому стані, що позначилося на душевному спокої, яку оцінює в розмірі 10 000 грн.

Зазначає, що ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_2, який під час вирішення питання про застосування примусових заходів медичного характеру перебував у статусі законного представника.

За відомостями сайту Судова влада України до ОСОБА_3 вже застосовувалися заходи медичною характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду в примусовому порядку за вчинення суспільно небезпечною діяння передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2016 року задоволено заяву лікаря-психіатра Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» про надання ОСОБА_3 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Також, вищевказаним рішенням встановлено, що починаючи з 2015 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні та страждає тяжким психічним розладом: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу.

В подальшому, рішеннями суду від 29.09.2016 року, від 28.04.2017 року від 20.11.2017 року продовжено надання ОСОБА_3 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Таким чином, вважає, що ОСОБА_2 було відомо про психічний розлад сина, проте відповідач не вжив заходів щодо запобігання шкоді, яку було завдано позивачу ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, а також те, що висновком судово-психіатричної експертизи № 436 від 23.11.2018 року встановлено, що ОСОБА_3 в момент вчинення правопорушення відносно позивача не усвідомлював значення своїх дій у зв'язку з психічним розладом, вважає за можливе звернутися до суду з даним позовом до відповідача як до особи, яка проживала разом з ОСОБА_3, знала про його психічний розлад та не вжила заходів щодо запобігання шкоди.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.01.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 27-28/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 51-52/.

В підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити.

Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги не визнав.

В судове засідання сторони не зявились, повідомлені судом про час та місце розгляду справи належним чином.

Представник позивача надала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити /а.с. 58/.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2018 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 задоволено, застосовано відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку із вчиненням в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. Ухвала набрала законної сили 04.01.2019 року /а.с. 40-41/.

Як було встановлено висновком судово-психіатричної експертизи №436 від 23.11.2018 року, ОСОБА_3 в момент вчинення правопорушення страждав і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі: параноїдна шизофренія безперервний тип перебігу, параноїдний синдром (згідно з МКХ-10, F-20.0), що істотно впливало на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У відношенні до інкримінованого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно ухвали суду Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2018 року ОСОБА_1 дійсно визнаний потерпілим.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Статтею 17 Закону визначено, що перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 така примусова психіатрична допомога надавалась періодично.

Відповідно до ч.2 статті 1186 Цивільного кодексу України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

З наданих позивачем відомостей з сайту Судова влада України щодо ОСОБА_3, вбачається, що до останнього вже неодноразово застосовувалися заходи медичного характеру в примусовому порядку.

Суд вважає, що посилання позивача на ч.2 ст. 1186 ЦК України є безпідставним, так як доказів про те що відповідач не вживав заходів щодо запобігання шкоди суду не надано. Відсутні і докази про склад сімі»ї з яким проживає ОСОБА_3.

Також не надано доказів суду що ОСОБА_3 психіатрична допомога у примусовому порядку надавалась за зверненнями сторонніх осіб, а не осіб які з ним разом проживали.

Будь-яких інших доказів, а також клопотань про витребування доказів, які б свідчили про звернення інших осіб суду не надано та не заявлялись.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За вказаного в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування 5 172,50 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повний текст судового рішення складено 15.04.2019 року.

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда