Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1092/19
Провадження № 2/376/744/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Рада опіки та піклування Кам`яногребельської сільської ради Сквирського району Київської області про позбавлення батьківських прав,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 23.01.2010 року. Від спільного проживання у них народилися діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час у Сквирському районному суді перебуває на розгляді справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Діти на даний час перебувають на утриманні та вихованні позивача та проживають з ним, оскільки їхня мати ОСОБА_4 самоусунулася від виховання та догляду за доньками, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, перебуває на обліку в лікаря нарколога, не цікавиться здоров`ям, фізичним та духовним розвитком дітей, не допомагає матеріально.

Діти позбавленні турботи, тепла та уваги з боку матері. Соціальна служба м. Кривого Рогу відібрала дітей у відповідачки і направила їх в Криворізьку міську дитячу лікарню №4 Дніпропетровської області, звідки і забрав їх позивач, діти проживають з позивачем з листопада 2018 року по даний час, відповідачка їх не бачить і не цікавиться ними.

Посилаючись на все вищевикладене позивач ОСОБА_1 звертається до суду та просить суд:

Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_4 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити його ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном над малолітніми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на його користь аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Позивач ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, однак звернувся до суду з заявою, просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 30).

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.19,24), відзив до позовної заяви не надала.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Кам`яногребельської сільської ради Сквирського району Київської області в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду висновок про наявність підстав для позбавлення батьківських прав від 02.09.2019 року (а.с.26).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ч. 1 ст.223 та ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 23.01.2010 року.

Від спільного проживання у сторін народилися діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , видане повторно Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області 20.11.2018 року, актовий запис № 1300 (а.с.5) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , видане повторно Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області 20.11.2018 року, актовий запис №663 (а.с.6).

На даний час у Сквирському районному суді перебуває на розгляді справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Діти на даний час перебувають на утриманні та вихованні позивача та проживають з ним, що підтверджується довідкою №109 від 19.03.2019 року видана Виконавчим комітетом Кам`яногребельської сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.8), оскільки їхня мати ОСОБА_4 самоусунулася від виховання та догляду за доньками, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, перебуває на обліку в лікаря нарколога, не цікавиться здоров`ям, фізичним та духовним розвитком дітей, не допомагає матеріально.

Діти позбавленні турботи, тепла та уваги з боку матері. Соціальна служба м. Кривого Рогу відібрала дітей у відповідачки і направила їх в Криворізьку міську дитячу лікарню №4 Дніпропетровської області, що підтверджується виписним епікризом медичної картки стаціонарного хворого, також вказано, що дитина ОСОБА_2 привезена патрульною поліцією, звідки і забрав їх позивач (а.с.11), діти проживають з позивачем з листопада 2018 року по даний час, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с.7) відповідачка їх не бачить і не цікавиться ними.

Відповідно до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , відносно малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Кам`яногребельської сільської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав, відносно малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_4 самоусунулася від опіки над дітьми, діти проживають зі свої батьком з листопада 2018 року, з того часу остання не відвідувала дітей, не цікавилася їх розвитком, не приймала участі у їх вихованні та матеріальному утриманні(а.с.26).

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України .

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Судом встановлено, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають разом з батьком - позивачем ОСОБА_1 , а тому останній, відповідно до вимог ст. 165 СК України має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до вимог ч. ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

А тому суд з урахуванням всього наведеного, суд вважає за неорбхідне позбавити відповідачку батьківських прав, щодо малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дітей, піклуванням про їх всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дітей, та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей відповідно до вимог статей Сімейного кодексу України вказаних вище в рішенні.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд вважає, оскільки малолітні діти мешкають разом з рідним батьком за однією адресою, останній піклується про дітей, то діти не позбавлені батьківського піклування, а тому суд позбавлений можливості призначити батька опікуном над малолітніми дітьми і в цій частні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.), ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,19,141, 150, 151, 155, 157, 164-167, 180 - 183 СК України, п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, ст. ст. 2,4,12 , 13 , 76,81, 223,247, 258, 259, 263-265, 351,352,354, 430 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Рада опіки та піклування Кам`яногребельської сільської ради Сквирського району Київської області про позбавлення батьківських прав- задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Стягнення аліментів проводити з 08.05.2019 рокуі продовжувати до повноліття дітей.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

В задоволенні іншої частни позовних вимог - відмовити.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко