Справа № 214/3436/19
2/214/2013/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

25 жовтня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Гриня Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Печарник З.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову позивач зазначив, що згідно з свідоцтва про право власності на житло від 18.07.2003 року, він є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрованими значиться він, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Однак, відповідач у даній квартирі не проживає, участі в сплаті комунальних платежів не приймає, особистих речей в квартирі не має, і квартирою не цікавиться. Він постійно сплачує комунальні послуги, однак у зв`язку із реєстрацією відповідача в даній квартирі, позивач вимушений сплачувати комунальні послуги, які нараховуються і на відповідача. Добровільно відповідач з реєстрації знятись не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 11.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача та представника позивача, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що у судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 18.07.2003 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу 6024471) квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , а відтак він є одноособовим власником даної квартири (а.с.7-9).

Згідно довідки, наданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 06.05.2019 року, у вищевказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5,10).

Актом від 26.03.2019 року, складеним зі слів сусідів, підтверджується факт того, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , з серпня 2006 року по теперішній час (а.с.6).

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Наявність реєстрації відповідача у квартирі за вище вказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.

Таким чином, оскільки відповідач для позивача є сторонньою особою та в належній позивачеві квартирі не проживає з 2006 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання, в той час, як реєстрація місця проживання відповідача створює позивачеві перешкоди в користуванні належною йому власністю, обмежуючи його майнові права, який поміж іншим вимушений сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, суд, приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ним вимог негаторного позову та необхідність їх задоволення із визнанням ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.319,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.

4,5,10,12,13,19,76-81,89,95,133,141,247,258-259,263-265, 273,274,280-284, 287, 354,355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з реєстраційного обліку місця проживання.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складання.

Повне рішення складене 25.10.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь