Постанова

Іменем України

28 березня 2019 року

м. Київ

справа № 667/8607/15-ц

провадження № 61-1341 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7

на постанову Херсонського апеляційного суду у складі колегії суддів: Майданіка В. В., Кутурланової О. В., Орловської Н. В. від 11 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом доОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням народного суду Комсомольського району м. Херсона від 12 рудня 1973 року йому

та ОСОБА_8 виділено на праві приватної власності приміщення 1-2, 1-4, 1-5, у будинку літера А, 4/10 частин сараю літера Б, 4/10 частин надвірних споруд, 4/10 частин водопроводу у домоволодінні АДРЕСА_1.

Зазначеним рішенням ОСОБА_9 виділено приміщення 1-3, 1-6, 1-7, 1-8, 1-1 у будинку літера А, 4/10 частин сараю літера Б, 4/10 частин надвірних споруд, 4/10 частин водопроводу у вказаному будинковолодінні. Також встановлений порядок користування спільною земельною ділянкою.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Комсомольської районної ради м. Херсона від 13 травня 1988 року змінені ідеальні частки співвласників домоволодіння, а саме: частка ОСОБА_10 змінена з 60/100 до 45/100, а його частка 40/100 збільшена до 55/100.

ОСОБА_8 подарував йому 11/100 часток вказаного будинковолодіння, відповідно до договору дарування від 19 серпня 1994 року.

Відповідачі самовільно зайняли приміщення 1-2 площею 2,48 кв. м у будинку АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_4 просив суд усунути перешкоди

у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном шляхом зобов'язання відповідачів звільнити приміщення 1-2 площею

2,48 кв. м, у будинку АДРЕСА_1 та передати зазначене приміщення згідно двостороннього акту приймання-передачі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду у складі судді Дорошинської В. Е.

від 26 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення міського суду мотивовано тим, що після неодноразових реконструкцій, згідно відомостей технічного паспорту від 05 липня 2018 року, спірне приміщення 1-2 відсутнє у плані домоволодіння АДРЕСА_1. Спірне приміщення не входило в обсяг приміщень у справі № 667/5783/13-ц про розподіл домоволодіння між цими ж сторонами, у якій 27 січня 2014 року ухвалено рішення Комсомольським районним судом м. Херсона, тобто під час розгляду зазначеної справи питання щодо приналежності спірного приміщення 1-2 сторонами не ставилось і не розглядалось у судовому порядку за його фактичної відсутності.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2018 року скасовано. Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 право користування

і розпорядження своїм майном шляхом зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнити приміщення ІІ (раніше - приміщення 1-2) площею 2,6 кв. м у будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що згідно із судовим рішенням від 12 грудня 1973 року, позивачу належать на праві приватної власності приміщення 1-2, 1-4, 1-5, зокрема, на поверховому плані, складеному за вказаним рішенням, зображено приміщення 1-2, площею 2,48 кв. м, що з розташуванням відносно будинку співпадає із приміщенням ІІ у наступних технічних паспортах. Судом враховано, що складення плану спірного будинку відбувалось неодноразово і згодом виміри було зроблено сучаснішими приладами та більш точними, у результаті чого площа спірного приміщення

1-2 (ІІ) була уточнена з 2,48 кв. м на 2,6 кв. м. Крім того, зміна назв приміщень та уточнення їх площ відбулось не лише у спірному приміщенні 1-2 (ІІ),

а зокрема, площа приміщення 1-6 уточнена з 6,9 кв. м на 7,3 кв. м, приміщення 1-7 уточнено з 9,8 кв. м на 9,9 кв. м та ін. Отже, у результаті неодноразових проведених вимірів відбулися зміни у технічній документації щодо позначень приміщень та їх площ, проте приміщення 1-2, що наразі позначається ІІ, як існувало у 1973 році, так і існує досі, проте, суд першої інстанції на зазначені фактичні обставини справи уваги не звернув.

Посилання суду першої інстанції на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 січня 2014 року (у справі № 667/5783/13-ц) безпідставне, так як це рішення було скасовано рішенням апеляційного суду Херсонської області від 20 травня 2014 року. Зокрема, суд апеляційної інстанції у справі № 667/5783/13-ц вказав, що відсутні підстави для повторного поділу спірного домоволодіння, оскільки це було зроблено судовим рішенням у 1973 році. Щодо вимог про зобов'язання відповідачів передати майно згідно двостороннього акту приймання-передачі, то такий спосіб захисту не передбачено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_5 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову

ОСОБА_4, так як він просив суд усунути перешкоди у користуванні приміщенням 1-2 площею 2,48 кв. м, а не приміщенням ІІ площею 2,6 кв. м. Тобто змінені позовні вимоги на стадії перегляду справи у апеляційному порядку, що свідчить про порушення норм процесуального права. Також суд апеляційної інстанції без отримання належних та допустимих доказів дійшов до помилкового висновку, що приміщення ІІ є колишнім приміщенням 1-2, а його площа змінилась внаслідок здійснення замірів сучаснішими приладами та більш точними.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У лютому 2019 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу,

в якому зазначив, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 23 січня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано її з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 01 лютого 2019 року виконання постанови Херсонського апеляційного суду

від 11 грудня 2018 року зупинено до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судами установлено, що згідно рішення народного суду Комсомольського району м. Херсона від 12 грудня 1973 року, позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про реальний поділ домоволодіння і встановлення меж землекористування задоволено та закріплено за ОСОБА_9 на праві особистої власності приміщення 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-1 у будинку літера А та 6/10 частин сараю Б, 6/10 частин надвірних споруд, 6/10 водопроводу, розташованих у будинку АДРЕСА_1; закріплено за ОСОБА_9 земельну ділянку, площею

253 кв. м цифрою 1 на плані від 23 серпня 1973 року; закріплено за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на праві особистої власності приміщення 1-2, 1-4, 1-5 у будинку літера А, 4/10 частин сараю літера В, 4/10 частин надвірних споруд, 4/10 частин водопроводу у домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_1; закріплено за

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 земельну ділянку площею 168 кв. м і позначений цифрою 3 на плані від 23 серпня 1973 року. (а. с. 9).

Рішенням народного суду Комсомольського району м. Херсона від 11 лютого 1985 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою зобов'язано ОСОБА_10 не здійснювати перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 співвласнику цього домоволодіння ОСОБА_4, зобов'язано ОСОБА_10 забрати з цієї земельної ділянки стіл та пересадити горіх на свою земельну ділянку, а також зобов'язано не здійснювати перешкод в облаштування в'їзду на спільну земельну ділянку (а. с. 12).

У технічному паспорті на спірний будинок, складеному станом на 12 березня 1988 року, вказано власників та їх частки: ОСОБА_4 - 44/100, ОСОБА_8 - 11/100, ОСОБА_5 - 45/200, ОСОБА_6 - 45/200 (а. с. 58-60).

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок

від 16 вересня 1988 року ОСОБА_4 належить 44/100 частини жилого будинку та приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташовані у будинку АДРЕСА_1 (а. с. 22).

Відповідно до договору дарування від 19 серпня 1994 року ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_4 прийняв у дар належні дарителю (на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на жилий будинок, виданий 16 вересня 1988 року), 11/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею

514 кв. м. Житловий будинок літера А, сарай з льохом літера Б, туалет літера В, сарай літера Д, гараж літера Е, туалет літера Ж, водопровід №5, надвірні споруди № 1-4 (а. с. 20-21).

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України, власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, врахувавши, що складення плану спірного будинку відбувалось неодноразово

і згодом виміри зроблено сучаснішими приладами та більш точними,

у результаті чого площа спірного приміщення 1-2 (ІІ) була уточнена з 2,48 кв. м на 2,6 кв. м, дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що відповідачі створюють перешкоди у користуванні позивачем своєю власністю, а тому відповідно до положень статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції без отримання належних доказів дійшов до помилкового висновку, що приміщення ІІ є колишнім приміщенням 1-2, а його площа змінилась внаслідок здійснення замірів сучаснішими приладами та більш точними, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи (а. с. 175 -178).

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції

не спростовують.

Згідно з частиною третьою статті 468 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Херсонського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк