Справа № 274/5645/18 Провадження № 2/0274/885/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
09.04.19 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1, представниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
доОСОБА_4, представником якого є ОСОБА_5,
простягнення аліментів на утримання дружини,
У жовті 2018 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином ОСОБА_6, який народився 22.06.2018 р., трьох років, посилаючись на те, що ОСОБА_4 з дня народження сина з ними не проживає, вона перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, єдиним джерелом її доходу є щомісячна соціальна допомога у розмірі 860,00 грн., ОСОБА_4 працює, має регулярний дохід та не має утриманців, а відтак може надавати їй матеріальну допомогу.
ОСОБА_4 проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, посилаюсь на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1, оскільки його заробітна плата становить у середньому 6 000,00 грн. на місяць, з якої він сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки, витрачає у середньому 2 000,00 грн. на утримання квартири, у якій проживає, під час участі в АТО отримав травму, через що потребує періодичного (раз в півроку) лікування.
Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01.02.2017 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками дитини ОСОБА_6, який народився 22.06.2018 р., та проживає з ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01.12.2017 р., свідоцтвом про народження від 03.07.2018 р. та довідкою від 02.102.2018 р. № 456 Виконавчого комітету Райківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 5, 6, 7).
Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином ОСОБА_1 має право на утримання від ОСОБА_4 до досягнення сином ОСОБА_6, який народився 03.07.2018 р., трьох років, але лише за умови, що ОСОБА_4 може надавати матеріальну допомогу.
З довідки від 06.02.2019 р. №№ 253/01-13 про доходи, виданої Управлінням освіти і науки Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області вбачається, ОСОБА_7 за період з серпня по грудень 2018 р. після сплати податку з фізичних осіб та військового збору отримав заробітну плату у розмірі 29 764,81 грн., тобто у середньому 5 952,96 грн. на місяць (а. с. 41).
Суд не приймає до уваги послання ОСОБА_7 на те, що він витрачає у середньому 2 000,00 грн. на утримання квартири, у якій проживає, і що під час участі в АТО отримав він травму, через що потребує періодичного (раз в півроку) лікування, оскільки ним не подано будь-яких доказів на підтвердження цих обставин.
При цьому Суд не вважає такими доказами подані ОСОБА_7 рахунки підприємств-надавачів комунальних послуг за листопад та грудень 2018 р., оскільки, по-перше, вони складені не на ім'я ОСОБА_7, а на ім'я ОСОБА_8, по-друге, вони не є розрахунковими документами, а відтак не свідчать про проведення будь-ким, у тому числі ОСОБА_7, розрахунків за надані комунальні послуги (а. с. 37).
ОСОБА_4 сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти утримання дитини ОСОБА_6, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), що не заперечується ОСОБА_1 та підтверджується постановою від 04.12.2018 р. державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_9 про відкриття відповідного виконавчого провадження (а. с. 42).
Таким чином середній дохід ОСОБА_4 після сплати передбачених законодавством України платежів та аліментів становить близько 4 464,72 грн., що у 2,3 рази більше прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у 2019 р. для працездатних осіб (на момент ухвалення рішення 1 921,00 грн.).
За таких обставин Суд вважає, що ОСОБА_4 може надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_1.
Визначаючи розмір аліментів, Суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою та другою статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Зважаючи на встановлені раніше обставин, Суд приходить до висновку, що розмір аліментів має буди визначено в 1/6 частці заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно (орієнтовно 744,12 грн.), оскільки при цьому у його власності залишатиметься близько 3 720,60 грн. щомісячно, що становить майже два прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у 2019 р. для працездатних осіб (на момент ухвалення рішення), а відтак є достатнім для забезпечення його потреб більш ніж на мінімальному рівні.
Частиною першою статті 79 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 грн.
Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, надану ОСОБА_1,Суд зазначає наступне.
Частинами третьою та четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В порушення частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 не подала детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_3, та здійснених останньою витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом не можуть бути взяти до уваги договір про надання правової допомоги від 05.03.2019 р., додаток до цього договору "визначення розміру гонорару за надання послуг адвоката" та акт прийому-передачі послуг з надання правничої допомоги від 06.03.2019 р., оскільки ці документи не підписані ОСОБА_1, а підписані, як у них зазначено, її представником ОСОБА_2 (а. с. 58, 59, 60).
Однак, як вбачається з довіреності від 22.12.2018 р., ОСОБА_1 цією довіреністю уповноважила ОСОБА_2 бути її представником у всіх судах, передбачених Законом України "Про судоустрій України", і при цьому ОСОБА_2 не надавались права укладати від імені ОСОБА_1 договори з будь-якими особами, тому числі договори з адвокатами про надання правничої допомоги (а. с. 24).
Разом з тим, з квитанцій до прибуткового касового ордеру № 5 від 16.10.2018 Р. та № 2 від 05.03.2019 р. вбачається, що адвокат ОСОБА_3 прийняла від ОСОБА_1 500,00 грн. та 3 000,00 грн. відповідно за складення позовної заяви та надання правової допомоги у суді (а. с. 56, 57).
При цьому Суд враховує, що адвокатом ОСОБА_3 було складено позовну заяву та відповідь на відзив, також адвокат ОСОБА_3 взяла участь у судовому засіданні, та, зважаючи на наведені вище положення частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне визначити витрати на оплату адвоката ОСОБА_3 у розмірі 1 500,00 грн.
Таким чином, на підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, надану адвокатом ОСОБА_3, підлягає стягненню 750,00 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
5. Стягнути з ОСОБА_4 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.
6. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 15.04.2019 р.