Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 662/542/15-ц

провадження № 61-27425св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року у складі судді Решетова В. В. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Кутурланової О. В., Майданіка В. В., Цулукіані І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) про відшкодування майнової та моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначала, що працівники банку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час виконання трудових обов`язків заволоділи її грошовим вкладом в сумі 15 000,00 грн, які вона передала зазначеним працівникам 12 лютого 2007 року у Новотроїцькому відділенні банку для внесення їх на рахунок відповідно до договору № 8 на вклад «Вільні кошти» (з пролонгацією). Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області

від 12 березня 2012 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, зазначені працівники банку були визнані винними у вчиненні ряду злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 191 КК України, в тому числі по епізоду заволодіння її грошовими коштами. Зазначені протиправні дії працівників банку завдавали їй моральних страждань, на відшкодування яких вона просила стягнути 60 000,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових обов`язків), просила стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 15 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди, 27 251,00 грн на відшкодування інфляційних втрат за період з 01 березня 2007 року по 01 травня 2015 року та 60 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

25 травня 2015 року представник позивача просив залишити без розгляду позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня

2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовлено, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року задоволено цивільний позов ОСОБА_1 , про відшкодування майнової шкоди у розмірі 15 000,00 грн. Ураховуючи, що зазначене судове рішення набрало законної сили, суд дійшов висновку, що позивач розпорядилася своїм правом на пред`явлення цивільного позову про відшкодування шкоди у кримінальній справі. Вимога про стягнення інфляційних втрат є складовою відшкодування шкоди, яка вже була предметом судового розгляду, а тому вона також не підлягає задоволенню.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована посиланням на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року залишено без змін.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтовувала тим, що ухвалою Апеляційного суду Херсонської області

від 22 травня 2017 року скасовано вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року в частині вирішення цивільних позовів, що стало підставою для ухвалення рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року про відмову у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди. Зазначена обставина є підставою для перегляду зазначеного судового рішення за нововиявленими обставинами. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, заявник просила скасувати рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 рокута ухвалити нове рішення про стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»

15 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди, та 50 985,00 грн на відшкодування інфляційних втрат за період з лютого 2008 року по червень 2017 року.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 серпня

2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року за нововиявленими обставинами задоволено, скасовано рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року, ухвалено нове судове рішення яким позов

ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 65 895,00 грн та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що однією з підстав для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення, що підлягає перегляду. Оскільки ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 травня 2017 року скасовано вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову, який був підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначена обставина є підставою для задоволення заяви про перегляд рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року, його скасування та ухвалення у справі нового судового рішення. Урахувавши, що протиправність дій працівників відповідача щодо заволодіння належними ОСОБА_1 грошовими коштами під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, встановлена вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, суд вважав обгрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 15 000,00 грн на відшкодування заподіяної їй майнової шкоди та інфляційних втрат у розмірі

50 985,00 грн. Суд відхилив доводи відповідача про застосування позовної давності, оскільки її перебіг був перерваний 07 травня 2008 року зверненням ОСОБА_1 з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди у рамках кримінального провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилено, рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 15 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 50 985,00 грн на відшкодування інфляційних втрат станом на червень 2017 року, що узгоджується з положенням частини другої статті 1192 ЦК України, відповідно до якої розмір заподіяних потерпілій особі збитків, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт. Суд вважав необґрунтованою заяву позивача про застосування позовної давності, оскільки її перебіг був перерваний поданням цивільного позову в межах кримінального провадження.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У листопаді 2017 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у якій заявник просив скасувати рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не урахували правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постановах від 10 липня 2017 року у справі №6-1сно17 та від 29 березня 2017 року у справі

№6-6сно16/261/13-ц, щодо застосування судами статті 361 ЦПК України при перегляді рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, відповідно до якого суд не вправі вийти за межі встановлених попереднім судом юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, а тому не мали права ухвалювати рішення в частині збільшених позовних вимог. Суди безпідставно не застосували позовну давності, оскільки цивільний позов у рамках кримінальної справи ОСОБА_1 подала 07 травня 2008 року, а отже її перебіг розпочався заново з 08 травня 2008 року та сплив 08 травня 2011 року, тоді як із зазначеним позовом до суду позивач звернулася у березні 2015 року. Крім того, суди не звернули увагу на відсутність доказів на підтвердження заподіяння позивачеві майнової шкоди працівниками банку саме під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зокрема, що грошові кошти були передані нею разом з документом про ініціювання переказу у робочий час, в операційній касі та, що нею була отримана квитанція чи інший документ на підтвердження прийняття коштів банком з метою їх подальшого зарахування. Необґрунтованим є також висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з банку інфляційних витрат, нарахованих на майнову шкоду отриману у позадоговірних відносинах, оскільки положення статті 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з завданням шкоди (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року «Аналіз практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві»). Межі відшкодування позадоговірної майнової шкоди визначені статтею 1192 ЦК України, згідно якої вона визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Реальна вартість втраченого ОСОБА_1 майна у розмірі 15 000,00 грн. встановлена вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 13 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Згідно з статтею 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

18 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, визнано ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 , які перебували у трудових відносинах з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, в тому числі щодо привласнення грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн які ОСОБА_1 передала з метою внесення на рахунок № НОМЕР_1 . Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 15 000,00 грн задоволено.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня

2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування майнової шкоди відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 06 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій залишені без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 травня 2017 року вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 15 000,00 грн скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Висновки Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року (яка була чинною на час звернення заявника із заявою про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалення оскаржуваних судових рішень) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Заявник, як на нововиявлені обставини, посилався на те, що ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 травня 2017 року скасовано вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року в частині вирішення цивільного позову, який був підставою для ухвалення рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування майнової шкоди.

Зважаючи на те, що вирокЧаплинського районного суду Херсонської області

від 12 березня 2012 року, яким задоволено цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, став підставою для відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування шкоди відповідно до рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області

від 25 травня 2015 року, був скасований в частині вирішення цивільних позовів, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що вказаний факт є нововиявленою обставиною та має істотне значення для розгляду справи, а тому наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 727/8980/15 (провадження

№ 14-332цс18), розглядаючи таку категорію справ, суд повинен взяти до уваги ту обставину, що майнову шкоду завдано позивачу внаслідок неправомірних дій посадової особи банку, спрямованих на заволодіння грошовими коштами. Посадова особа перебувала з банком у трудових відносинах, діяла в робочий час у приміщенні банку та від імені банку, неналежним чином виконувала свої службові обов`язки, а саме: підписала від імені відповідача договір про банківський вклад, однак, прийнявши від позивача грошові кошти, не внесла їх у касу банку.

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою-роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Згідно з частиною четвертою статті 61 ЦПК України 2004 року вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними в тому, що вони, будучи працівниками Новотроїцького відділення Херсонської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за попередньою змовою між собою, користуючись службовим становищем, 12 лютого 2007 року вчинили розкрадання коштів, що належали позивачу в розмірі 15 000,00 грн.

Ураховуючи наведене та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження наявності між сторонами договірних правовідносин за договором банківського вкладу, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відшкодування банком майнової шкоди завданої позивачу, неправомірними діями працівника відповідача, є обґрунтованими.

Посилання заявника на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки його доводам про недоведеність заподіяної позивачеві шкоди працівниками банку, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували внесення нею коштів на банківський рахунок відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України та відсутності доказів передачі нею грошових коштів у робочий час касиру

ОСОБА_2 під час виконання нею своїх обов`язків, є безпідставними, оскільки зазначені доводи були предметом дослідження суду під час розгляду відповідного кримінального провадження, доказів на спростування вини працівників ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» при виконанні ними посадових обов`язків, відповідач не надав.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки ( стаття 190 ЦК України).

Системний аналіз статті 190, частини першої статті 192 ЦК України та статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дає підстави для висновку, що гроші (грошові кошти) є різновидом майна.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-1032цс17.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з підстав заявленого позову, встановлених судами обставин справи та з урахуванням положень статей 22 та 190 ЦК України дійшов висновку, що у цій справі під шкодою, що завдана майну ОСОБА_1 необхідно розуміти збитки, що полягають у втраті купівельної спроможності грошей, які в умовах інфляції, з часу передачі їх

ОСОБА_2 для внесення на банківський рахунок знецінилися.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що розмір збитків, який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, тобто з урахуванням встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), оскільки іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням чинним законодавством України не передбачено.

Разом з тим, визначаючи розмір інфляційних втрат з урахуванням уточнених ОСОБА_1 позовних вимог, що мало місце після подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій не урахували, що при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, суд не має права виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, що переглядається, а тому вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат від знецінення грошових коштів, за період з 01 травня 2015 року по червень 2017 року, задоволенню не підлягають.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені нею до ухвалення рішення Новотроїцьким районним судом Херсонської області від 25 травня 2015 року про відшкодування шкоди у розмірі 15 000,00 грн та інфляційні втрати за період з 01 березня 2007 року до 30 квітня 2015 року, у розмірі 27 251,00 грн.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що відповідач звернувся за захистом свого права з пропуском позовної давності з посиланням на те, що цивільний позов у кримінальному провадженні був поданий ОСОБА_1

07 травня 2008 року, а тому її перебіг розпочався заново з 08 травня 2008 року та сплив 08 травня 2011 року, є неспроможними, оскільки переглядаючи рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, суд перевіряє лише наявність чи відсутність зазначених заявником нововиявлених обставин та чи є вони істотними, і не вдається в перевірку всіх інших обставин справи, які вже були предметом перевірки та оцінки суду першої інстанції.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують законність та обгрунтованість оскаржуваних судових рішень, зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що суди попередніх інстанцій неправильно визначили розмір інфляційних втрат, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 , Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, вважає що рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року в частині вирішення зазначених позовних вимог підлягають зміні, зменшенню розміру зазначених втрат з 50 895,00 грн до 27 251,00 грн за період з 01 березня 2007 року до 30 квітня 2015 року.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2017 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення інфляційних втрат, змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 на відшкодування інфляційних втрат

27 251,00 грн за період з 01 березня 2007 року до 30 квітня 2015 року.

В іншій частині рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області

від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. В. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко