Дата документу 29.10.2019 Справа № 554/9142/19
Провадження №4-с/554/79/2019
УХВАЛА

іменем України

29 жовтня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Карабаш О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Гапусенка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гапусенка С.С. від 30.09.2019 року про закінчення виконавчого провадження, визнання неправомірними дій, скасування постанови, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП 3708877, в якій вказувала, що згідно із вказаним рішенням закінчено примусове виконання виконавчого листа №2-5082, виданого Октябрським районним судом м.Полтави, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Постанова мотивована тим, що дитина досягла повноліття, в зв`язку з чим закінчився строк, передбачений законом для відповідного виду стягнення, а також роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення до суду з позовною заявою про стягнення суми заборгованості по аліментах в твердій грошовій сумі в розмірі відповідно до довідки-розрахунку, що додається. Станом на 01.10.2019 року заборгованість по аліментах становить 131297,06 грн. Із вказаною постановою заявник не згодна, вважає такі дії державного виконавця такими, що суперечать вимогам закону, а постанову незаконною, що призвело до порушення її прав як стягувача у виконавчому провадженні. В обґрунтування скарги посилається на те, що при винесенні постанови державний виконавець керувався вимогами п.7 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», проте відповідно до цієї норми виконавець закінчує виконавче провадження у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення платежів. Вважає, що наявність заборгованості по стягненню аліментів становить собою умову, за якою неможливе закінчення виконавчого провадження, крім того, така заборгованість стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку. На підставі викладеного, з урахуванням доводів, зазначених у скарзі, просить суд визнати неправомірними та такими, що порушують права стягувача дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гапусенка С.С., які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 3708877 від 30.09.3019 року з примусового виконання виконавчого листа №2-5082, виданого 27.09.2004 року Октябрським районним судом м.Полтави, припиненні чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення; визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 3708877 від 30.09.2019 року з примусового виконання виконавчого листа №2-5082, виданого 27.09.2004 року Октябрським районним судом м.Полтави, припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17 жовтня 2019 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду (а.с.22-23).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у скарзі, просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Полтавського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Гапусенко С.С. з вимогами скарги не погодився, пояснив, що оскільки дитина досягла повноліття, то відповідно до п.7 ч.1 ст.39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню. Разом із тим, зазначив, що арешт майна боржника залишається чинним та про скасування арешту й інших заходів примусового виконання рішення в постанові від 30.09.2019 року ним зазначено помилково. З цих підстав просив відмовити у задоволенні скарги повністю.

Причини неявки інших учасників суду невідомі, про розгляд скарги судом повідомлялись, неявка вказаних осіб відповідно до положень ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши пояснення учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, а також заперечення на скаргу, об`єктивно оцінивши зібрані докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення скарги по суті, а також надані матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги, на примусовому виконанні(ВП №3708877) у Полтавському районному відділі ДВС ГТУЮ у Полтавській області знаходився виконавчий лист №2-5082, виданий Октябрським районним судом м.Полтави від 27.09.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 22.07.2004 року та до повноліття дитини (а.с.19). Вказаний виконавчий документ виданий на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24.09.2004 року (а.с.10).

30 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Полтавського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Гапусенком С.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №3708877 у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для примусового виконання судового рішення, а саме на підставі п.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (досягнення дитиною повноліття), яку направлено сторонам. На час закінчення виконавчого провадження розмір заборгованості по аліментам складав 131297,06 грн. Крім цього, даною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.17, 18).

Про наявність та зміст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізналася 01 жовтня 2019 року. Доказів ознайомлення заявника з постановою (отримання її копії) раніше матеріали скарги не містять.

Аналізуючи доводи сторони заявника, суд виходить з такого.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону, п.1 розділу ІІ Інструкції виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави для закінчення виконавчого провадження передбачені частиною 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.7 ч.1 ст.39 Закону «Про виконавче провадження», на яку посилається державний виконавець в оскаржуваній постанові, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Вказана норма узгоджується також із положеннями ч.4 ст.194 СК України, згідно з якими заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.ч.2, 3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, за наявності заборгованості по аліментам, незалежно від закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, виконавче провадження не підлягає закінченню, що не було враховано державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови.

Такі дії та прийняття виконавцем зазначеного рішення порушує законні права стягувача щодо забезпечення виконання судового рішення у виконавчому провадженні, чого не було спростовано державним виконавцем у встановленому порядку.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, у матеріалах скарги міститься довідка-розрахунок за вих.№17357 від 30.09.2019 року старшого державного виконавця Гапусенка С.С., згідно з якою сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 01.10.2019 року становить 131297,06 грн. (а.с.15-16).

З огляду на викладене, твердження заявника ОСОБА_1 свідчать про наявність вагомих підстав для задоволення скарги та скасування постанови державного виконавця, оскільки рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а також припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення є передчасним та безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст.453 ЦПК України).

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги і вважає, що дії державного виконавця по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження є неправомірними, а відтак оскаржувана постанова від 30.09.2019 року підлягає скасуванню, оскільки є незаконною.

Таким чином, скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 39, 41 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 258-260, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гапусенка С.С. від 30.09.2019 року про закінчення виконавчого провадження, визнання неправомірними дій, скасування постанови, заінтересована особа ОСОБА_2 , - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гапусенка С.С., які полягають у винесенні постанови від 30.09.2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №3708877та припиненні чинності арешту майна боржника і скасуванні інших заходів примусового виконання рішення суду від 24.09.2004 року.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 вересня 2019 року, винесену старшим державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гапусенком С.С. в межах здійснення виконавчого провадження ВП №3708877по виконанню виконавчого листа №2-5082, виданого Октябрським районним судом м.Полтави від 27.09.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала складена 01 листопада 2019 року.

Суддя: Г.В. Андрієнко