Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 428/5728/16-ц

провадження № 61-8273св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - приватне виробничо-комерційне підприємство «Арматех»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року у складі колегії суддів: Яреська А. В., Карташова Ю. В., Коротенка Є. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного виробничо-комерційного підприємства «Арматех» (далі - ПрВКП «Арматех», підприємство) про визнання недійсним наказу про звільнення, визнання факту звільнення.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 25 січня 2007 року працювала у відповідача бухгалтером за сумісництвом, 22 вересня 2014 року була звільнення з роботи за угодою сторін згідно зі статтею 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на підставі наказу підприємства № 5. 18 червня 2015 року при ознайомленні з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат Сєвєродонецького міського центру зайнятості вона дізналася про те, що підприємство змінило дату її звільнення на 16 грудня 2014 року згідно зі статтею 38 КЗпП України на підставі наказу № 2-к, у зв'язку з чим було скасовано їй виплату допомоги по безробіттю.

З урахуванням уточнення вимог позивач просила визнати недійсним наказ ПрВКП «Арматех» від 16 грудня 2014 року № 2-к, визнати факт її звільнення з 22 вересня 2014 року згідно з наказом від 22 вересня 2014 року № 5.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог про визнання факту звільнення відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 22 квітня 2016 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2016 року залишено без змін. У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначено про те, що Сєвєродонецький міський суд Луганської області не вирішив спір у частині вимог щодо визнання недійсним наказу про звільнення.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 травня 2016 року призначено до розгляду вимоги ОСОБА_3 до ПрВКП «Арматех» про визнання недійсним наказу.

Після неодноразового уточнення позовних вимог ОСОБА_3 просила визнати незаконним її звільнення на підставі наказу ПрВКП «Арматех» від 16 грудня 2014 року № 2-к за формулюванням: «звільнити з 16 грудня 2014 року за власним бажанням»; зобов'язати ПВКП «Арматех» скасувати цей наказ і електронний запис за грудень 2014 року про її звільнення 16 грудня 2014 року в таблиці 5 електронного звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Електронний звіт) відповідно до додатку 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, та Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 454, шляхом надання цьому запису статусу «Скасовуюча», поновити запис за вересень 2014 року в додатковій таблиці цього звіту шляхом надання запису статусу «Початковий» про звільнення ОСОБА_3 22 вересня 2014 року згідно з частиною першою статті 36 КЗпП України; вважати датою її звільнення 22 вересня 2014 року на підставі наказу від 22 вересня 2014 року № 5 згідно з частиною першою статті 36 КЗпП України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ПрВКП «Арматех» про визнання недійсним наказу задоволено. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 відповідно до наказу ПрВКП «Арматех» від 16 грудня 2014 року № 2-к за формулюванням: звільнити 16 грудня 2014 року за власним бажанням». Зобов'язано ПрВКП «Арматех» скасувати наказ від 16 грудня 2014 року № 2-к та електронний запис за грудень 2014 року про звільнення ОСОБА_3 16 грудня 2014 року на підставі статті 38 КЗпП України в таблиці 5 електронного звіту шляхом надання цьому запису статусу «скасовуюча», поновити запис за вересень 2014 року про звільнення ОСОБА_3 22 вересня 2014 року на підставі частини першої статті 36 КЗпП України в додатковій таблиці цього електронного звіту шляхом надання запису статусу «початковий». Змінено неправильне формулювання звільнення ОСОБА_3 з: «звільнити ОСОБА_3 з посади головного бухгалтера за сумісництвом з 16 грудня 2014 року за власним бажанням (стаття 38 КЗпП України)» на: «звільнити ОСОБА_3 з посади головного бухгалтера за сумісництвом з 22 вересня 2014 року за угодою сторін відповідно до статті 36 пункту 1 КЗпП України». Стягнуто з ПрВКП «Арматех» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами було досягнуто згоду щодо припинення трудового договору з позивачем з 22 вересня 2014 року на підставі частини першої статті 36 КЗпП України (наказ підприємства від 22 вересня 2014 року № 5). Суд дійшов висновку, що другий наказ про звільнення ОСОБА_3 (від 16 грудня 2014 року № 2-к) не відповідає закону, оскільки позивач згоди на скасування попереднього наказу про звільнення не надавала.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року скасовано у частині покладення на відповідача зобов'язання щодо скасування наказу та електронного запису, надання статусу запису, поновлення запису та зміна формулювання звільнення, ухвалено у цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Наказ ПрВКП «Арматех» від 16 грудня 2014 року № 2-к скасовано як незаконний; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про покладення на ПрВКП «Арматех» зобов'язання щодо скасування наказу та електронного запису, надання статусу «скасовуюча» запису, поновлення запису та зміни формулювання звільнення відмовлено. Решту рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що за відсутності заяви про звільнення за власним бажанням у відповідача не було підстав для звільнення позивача у грудні 2014 року. Проте, покладаючи зобов'язання щодо скасування наказу від 16 грудня 2014 року № 2-к на ПрВКП «Арматех», суд самоусунувся від вирішення спору. Суд апеляційної інстанції вважав, що оскільки оскаржуваний наказ про звільнення скасовано, то відсутні підстави для внесення змін до електронного звіту, який відображає в електронному вигляді фактичні трудові відносини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, надісланій 09 листопада 2017 року засобами поштового зв'язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2017 року касаційну скаргу залишено без руху.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

12 лютого 2018 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2018 року поновлено ОСОБА_3 строк касаційного оскарження рішення Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року, відкрито касаційне провадження, витребувано справу.

20 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалене судом рішення не поновлює прав позивача, оскільки після скасування наказу про звільнення суд апеляційної інстанції був зобов'язаний змінити формулювання звільнення, проте не застосував частину третю статті 235 КЗпП України. Суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин справи щодо її звільнення 22 вересня 2014 року. Також зазначає, що ПрВКП «Арматех» пропустило строк на апеляційне оскарження рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року та не заявляло клопотання про поновлення строку, а суд апеляційної інстанції відкрив провадження у справі та розглянув справу по суті.

Відзив на касаційну скаргу

У відзиві, надісланому 22 березня 2018 року засобами поштового зв'язку до Верховного Суду, ПрВКП «Арматех» вважає, що у справі наявні підстави для закриття провадження, оскільки суди переглянули у справі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2016 року, яке набрало законної силі; зазначає, що виділення частини матеріалів цивільної справи допускається лише у кримінальному провадженні. На думку ПрВКП «Арматех», наказ від 22 вересня 2014 року № 5 містить ознаки підроблення та не є належним доказом у справі. Крім того, зазначає, що відповідач належно не повідомлявся про розгляд справи у суді першої інстанції; вважає рішення Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року по суті правильним.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи доводи касаційної скарги ОСОБА_3 щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального закону стосовно перегляду рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків.

Статтею 67 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій (далі - ЦПК України 2004 року) визначалось, що процесуальні дії вчиняються в межах строків, які встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Відповідно до частини першої статті 72 ЦПК України 2004 року право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин (частина перша статті 73 ЦПК України 2004 року).

Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Із справи слідує, що Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено рішення від 04 січня 2017 року, рішення набрало законної сили.

Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до штампа вхідної кореспонденції Сєвєродонецького міського суду Луганської області апеляційна скарга ПрВКП «Арматех» на зазначене судове рішення подана до канцелярії суду 05 травня 2017 року.

ПрВКП «Арматех» у апеляційній скарзі не порушувало питання поновлення строку оскарження судового рішення, зазначало, що строк на подання апеляційної скарги не закінчився.

Фактичні обставини справи дають підстави вважати, що ПрВКП «Арматех» пропустило строк апеляційного оскарження рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 січня 2017 року.

Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, у разі подання апеляційної скарги після закінчення строку, передбаченого статтею 294 ЦПК України 2004 року, суд апеляційної інстанції зобов'язаний надати особі, яка подала таку скаргу, строк для звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строків.

Проте Апеляційний суд Луганської області своєю ухвалою від 17 травня 2017 року відкрив апеляційне провадження у справі.

Таке порушення вимог процесуального закону та розгляд справи по суті свідчить про те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

За відсутності обґрунтованого клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, суд апеляційної інстанції не дотримався вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За викладених обставин ухвала суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі та ухвалене по суті спору рішення суду апеляційної інстанції не можуть вважатись законними, тому підлягають скасуванню, а справу слід передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 17 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Луганської області від 03 липня 2017 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик