УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 378/583/18

провадження № 61-6494ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 лютого

2019 року всправі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Ставищенської селищної ради Київської області, Відділу державної реєстрації Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - Ставищенська районна державна адміністрація Київської області, про визнання незаконними та скасування рішень, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виселення з квартири без надання іншого житла та вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Ставищенської селищної ради Київської області, Відділу державної реєстрації Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - Ставищенська районна державна адміністрація Київської області, про визнання незаконними та скасування рішень, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виселення з квартири без надання іншого житла та вселення.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 26 грудня

2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмолено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 26 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року подану апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів сплати судового збору. Також даною ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 14 лютого

2019 року ОСОБА_4 подала клопотання, в якому просила звільнити її від сплати судового збору у зв'язку з складним матеріальним становищем, зазначала, що вона є інвалідом третьої групи та отримує пенсію.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто апелянту.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 27 лютого 2019 року, у якій заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до Київського апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною третьою статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати

Положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також звільнити від сплати за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_4 не виконала вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України не сплатила судовий збір, надала клопотання про звільнення її від сплати судового збору, проте не надала належних доказів на підтвердження вказаних обставин, дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статей 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подачі до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

З огляду на викладене, правильним є висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, оскільки в установлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунуті.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року всправі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Ставищенської селищної ради Київської області, Відділу державної реєстрації Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - Ставищенська районна державна адміністрація Київської області, про визнання незаконними та скасування рішень, виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виселення з квартири без надання іншого житла та вселення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська