Провадження № 2-н/161/510/19
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

29 жовтня 2019 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 10.11.2018 по 14.06.2019 року.

Згідно ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Пунктом 1 частини першої статті 161 ЦК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Як слідує з матеріалів справи, заявник заявляє вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20 736,28 грн.

Вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до вимог ч.1 ст. 161 ЦПК України, повинна бути заявлена разом із вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Також, суд звертає увагу, що вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, має бути безспірною, а саме добровільно нарахована роботодавцем, але не сплачена працівнику. Разом з тим, із поданої заяви та доданих до неї документів, не вбачається документів, про добровільне нарахування роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 10.11.2018 по 14.06.2019 року, а отже заявлена вимога не є безспірною.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З матеріалів заяви також вбачається, що заявником до заяви про видачу судового наказу не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 192,10 грн.

Таким чином, у видачі судового наказу, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід відмовити.

Одночасно заявнику слід роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.160, ч.9 ст. 165, ст.166 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою стягувача ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 29 жовтня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.