РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6018/19

пр. № 2/759/4242/19

22 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді П`ятничук І.В.,

за участю секретарів - Медвідчук В.В., Дроги Т.О.,

представника відповідача - Малевинчук І.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТТрейд» про видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ТТрейд» про видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та проси суд постановити рішення, яким зобов`язати ТОВ «ТТрейд» видати йому - ОСОБА_1 трудову книжку оформлену на його ім`я та стягнути з ТОВ «ТТрейд» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з невидачею трудової книжки за період з 02.01.2019 р. по 26.03.2019 р. в розмірі 12519 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог, вказуючи на те, що з 18.06.2018 р. відповідно до наказу №20-оп ОСОБА_1 був прийнятий на посаду виконроба ТОВ «ТТрейд» та призначений відповідальним при виконанні будівельно-монтажних робіт на території виробничих підрозділів ПАТ « Дніпровський крохмально-патоковий комбінат». Протягом всього часу роботи позивач отримував заробітну плату згідно до штатного розпису. 20.12.2018 р. ОСОБА_1 подав заяву про надання йому щорічної оплачуваної відпустки, строком на 14 календарних днів, з 20.12.2018 р. по 02.01.2019 р. Водночас 21.12.2018 р. позивачем надіслано заяву про звільнення з посади відповідно до ст.38 КЗпП України, вважати останній день відпустки днем звільнення. Також в вказаній заяві просив видати належним чином оформлену трудову книжку на його ім`я, шляхом направлення трудової книжки за адресою позивача. Однак, відповідно до відомостей сайту ПАТ «Укрпошта» даний рекомендований лист №547 не був вручений відповідачу ід час доставки, а був вручений лише 09.01.2019 р. Однак, відповідач після отримання даного листа не ознайомив позивача з наказом про звільнення, у зв`язку з чим, 07.02.2019 р. позивач повторно направив відповідачу заяву про звільнення з вимогою видати трудову книжку та здійснити розрахунок при звільненні. Враховуючи наведене позивач просив постановити рішення, яким зобов`язати ТОВ «ТТрейд» видати йому - ОСОБА_1 трудову книжку оформлену на його ім`я та стягнути з ТОВ «ТТрейд» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з невидачею трудової книжки за період з 02.01.2019 р. по 26.03.2019 р. в розмірі 12519 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа 29.03.2019 р. передана на розгляд судді П`ятничук І.В.

Відповідно до ухвали від 03.04.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 17.05.2019 р.

14.05.2019 р. ТОВ «ТТрейд» подано відзив на позовну заяву в якій вказується на те, що 18.06.2018 р. відповідно до наказу №20-оп ОСОБА_1 був прийнятий на посаду виконроба ТОВ «ТТрейд», 19.12.2018 р. останній звільнений з посади за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, на час звільнення відділом бухгалтерії було проведено нарахування та виплата компенсації за невикористану частину щорічної відпустки. Оскільки позивач не з`являвся за отриманням трудової книжки, то 13.05.2019 р. трудова книжка цінним листом направлена кур`єрською доставкою на зазначену позивачем адресу. Враховуючи наведене в задоволенні заявлених вимог просили відмовити.

Відповідно до ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТТрейд» про видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, призначено справу до судового розгляду по суті на 07 червня 2019 року на 15 годин 30 хвилин у приміщенні Святошинського районного суду м.Києва (м.Київ вул.Якуба Коласа 27-А зал.№30) встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

В судове засідання 07.06.2019 р. позивач та його представник не з`явились, тому судом було оголошено перерву до 26.07.2019 р.

23.07.2019 р. на адресу суду представником позивача подано заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, в яких позивач збільшив заявлені позовні вимог та просив визнати останнім робочим днем ОСОБА_1 на посаді виконроба 13.05.2019 р. про що зробити відповідний запис у трудовій книжці, стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з невидачею трудової книжки з 19.12.2018 р. по 17.05.2018 р. в розмірі 14632,02 коп., стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 12900 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору.

12.08.2019 р. представником відповідача подано заперечення на заяву про уточнення та збільшення позовних вимог.

Позивач, відповідно до п. ч. 2 ст. 49 ЦПК України, вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Враховуючи те, що заява про уточнення та збільшення позовних вимог подана позивачем лише 23.07.2019 року то судом встановлено, що дана заява подана з порушення строку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України,а тому не може бути прийнятою судом до розгляду.

Таким чином, судом розглядаються заявлені позивачем вимоги відповідно до позовної заяви від 29.03.2019 р.

Позивач та його представникики в судові заясідання не з`явились, суду надано заяву з проханням розгляду справи в їх відсутності, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовни х вимог заперечував, просив в їх задоволенні відмовити вказуючи на обставини викладені в запереченнях та відзиві на заявлені вимоги.

Вислухавши пояснення представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

18.06.2018 р. відповідно до наказу №20-оп ОСОБА_1 був прийнятий на посаду виконроба ТОВ «ТТрейд» та призначений відповідальним при виконанні будівельно-монтажних робіт на території виробничих підрозділів ПАТ « Дніпровський крохмально-патоковий комбінат». ( а.с. 10).

Як вказує позивач 20.12.2018 р. він - ОСОБА_1 направив на адресу відповідача заяву про надання йому щорічної оплачуваної відпустки, строком на 14 календарних днів, з 20.12.2018 р. по 02.01.2019 р. Водночас 21.12.2018 р. позивачем надіслано заяву про звільнення з посади відповідно до ст.38 КЗпП України, вважати останній день відпустки днем звільнення. Також в вказаній заяві просив видати належним чином оформлену трудову книжку на його ім`я, шляхом направлення трудової книжки за адресою позивача. ( а.с. 12-16).

Відповідно до зворотнього повідомлення наданого позивачем, вказане поштове направлення позивачем відповідачу направлено 21.12.2018 р. на адресу ТОВ « Трейд» м.Київ пр.Лобановського 56 ( а.с. 17), відповідно до відомостей сайту ПАТ «Укрпошта» даний рекомендований лист №547 не був вручений відповідачу ід час доставки, а був вручений лише 09.01.2019 р. ( а.с. 18).

Однак, відповідач після отримання даного листа не ознайомив позивача з наказом про звільнення, у зв`язку з чим, 07.02.2019 р. позивач повторно направив відповідачу заяву про звільнення з вимогою видати трудову книжку та здійснити розрахунок при звільненні. ( а.с. 22).

Однак, як встановлено в судовому засіданні 19.12.2018 р. ОСОБА_1 звільнений з посади за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, ( а.с. 49) на час звільнення відділом бухгалтерії було проведено нарахування та виплата компенсації за невикористану частину щорічної відпустки. ( а.с. 44-48).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. Реалізуючи принцип демократизму в трудовому законодавстві, законодавець закріпив у п. 1 ст. 36 КЗпП України таку підставу розірвання трудового договору , як угода сторін. Підставою припинення трудового договору є волевиявлення обох сторін трудового договору на його припинення і анулювання цієї домовленості може мати місце лише при взаємній згоді власника або уповноваженого ним органу й працівника.

Згідно керівних роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9, при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мате місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Таким чином, за угодою сторін розірвання трудового договору, укладеного як на невизначений, так і на визначений строк, допускається при досягненні домовленості між працівником і роботодавцем у будь-який час і у строк, визначений сторонами. При цьому бажання однієї сторони трудового договору недостатньо для звільнення працівника за цією підставою, і анулювання такої домовленості щодо строку і підстави звільнення можливе лише за волевиявленням як працівника так і роботодавця.

При наявності досягнутої між сторонами угоди про звільнення 19.12.2018 р. судом не може бути прийнята до уваги заява позивача про надання йому щорічної оплачуваної відпустки, строком на 14 календарних днів, з 20.12.2018 р. по 02.01.2019 р. та заява про звільнення від 20.12.2018 р. та направлена 21.12.2018 р. оскільки вазані заяви подані після прийняття підприємством наказу про звільнення за угодою стрін від 19.12.2018 р., який на час розгляду судом даної справи не оспорюється сторонами.

Разом з тим, на думку суду, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Частиною 1 ст.47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, також передбачено п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (із змінами).

Згідно з п. 4.2 вказаної Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Чинним законодавством передбачено, що обов`язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця.

Отже, невиконання власником або уповноваженим ним органом з його вини обов`язку щодо видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки, передбаченого трудовим законодавством, може бути за доведеності цих обставин, підставою для виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки.

Як вбачається із матеріалів справи, позивача було звільнено з роботи 19 грудня 2018 року.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що відповідачем у день звільнення позивача було направлено поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

З урахуванням наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про наявність вини відповідача у затримці видачі трудової книжки ОСОБА_1 що свідчить про порушення трудових прав позивача та є підставою для покладення на відповідача відповідальності, передбаченої законом.

Трудову книжку направлено позивачу лише 13.05.2019 р. тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки починаючи з 02.01.2019 р., згідно з заявленими позивачем позовними вимогами до 13.05.2019 р. часу направлення трудової книжки, що становить за 48 робочих днів, з розрахунку 125,38 грн. ( середньоденний заробіток) на 48 робочих днів, що становить 6018 грн. 24 коп.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 6, 47, 116, 117, 235 КЗпП України, статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «ТТрейд» про видачу належним чином оформленої трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТрейд» на користь ОСОБА_1 6018 ( шість тисяч вісімнадцять) грн. 24 коп. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТрейд» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.В.П`ятничук