Справа № 754/6202/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Панченко О.М.

за участю секретаря судових засідань - Табачука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчих листах, просив суд здійснити заміну сторони у справі № 754/6202/15 про солідарне стягнення на користь ПАТ «КБ «Експобанк» з ОСОБА_2, ТОВ «Автобізнес-Україна» заборгованість у розмірі 20 471,34 доларів США (що на день ухвалення рішення за курсом НБУ становить 451 597,76 грн.) заборгованості за кредитом та процентами, 571 142,89 грн. пені та судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп., а саме стягувача - ПАТ КБ «Експобанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», про що винести відповідну ухвалу.

Представник заявника та заінтересовані особи по справі в судове засідання не з»явилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду заяви.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року по справі № 754/6202/15-ц (№ 2/754/3198/15) було солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ТОВ «Автобізнес-Україна» на користь ПАТ КБ «Експобан» заборгованість у розмірі 20 471,34 доларів США (що на день ухвалення рішення за курсом НБУ становить 451 597,76 грн.) заборгованості за кредитом та процентами, 571 142,89 грн. пені та судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. (а.с. 53,54).

24.11.2015 року на адресу позивача було направлено оригінали виконавчих листів від 20.11.2015 року, виданих судом на підставі заяви представника ПАТ «КБ «Експобанк» Ференець А.В. (а.с. 56, 59).

06.03.2018 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір №51 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та додаток №1 до Договору №51про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06.03.2018 року.

У результаті укладення вказаного вище договору №51 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та додатоку №1 до Договору №51про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06.03.2018 року, кредитором у зобов'язанні, що було предметом розгляду справи № 754/6202/15-ц (№ 2/754/3198/15) стало ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке згідно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов'язань в межах переданого права вимоги.

Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об'єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України можна зробити висновок про те, що заміна кредитора в зобов 'язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов 'язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то ч. 5 ст. 15 Закон України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Також, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, які призвели до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 20 листопада 2013 року зазначила:

«Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов 'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов 'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.»

Як вже зазначалося, в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 20.11.2013 року, при перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.06.2013 року, встановлено, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадженняу разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах заснована на законі, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчих листах по справі №2-3198/15, виданих Деснянським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ТОВ «Автобізнес-Україна» заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом та процентами у розмірі 451 597,76 грн., 571 142,89 грн. пені та судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп., з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Експобанк» його правонаступником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», (адреса: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, п/р № 6543 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.М. Панченко