Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

за участю секретаря Дудник Г.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати недійсним договір дарування 57/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель по АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Балкіною О.Л. 20.01.1994 р. за реєстровим номером 3-70.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . При оформленні спадкових прав, вона дізналася, що між її покійним чоловіком та його рідним братом ОСОБА_2 було укладено договір дарування 57/100 частин спірного домоволодіння. Все життя позивачка чоловіка єдиним власником спадкового майна.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, також надав заяву про ивзнання позову в повному обсязі, підтвердив виклдаені в позові обставини.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20 січня 1994 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_2 57/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель в АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Балкіною О.Л.

Згідно довідки ММБТІ №2-623 від 03.04.2018 р., житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , станом на 28.12.2012 р. належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом р№6-4008 від 03.08.1990 р., посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в КП ММБТІ 10.08.1990 р. та на підставі свідоцтва про право власності від 25.06.1990 р., виданого виконкомом Матвіївської селищної ради народних депутатів, зареєстрованого в КП ММБТІ 25.06.1990 р. Об`єкти самочинного будівництва відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Постановою приватного нотаріуса ММНО Іскрицької Г.В. від 28.08.2018 р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 48 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення спірного договору, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 243 ЦК УРСР, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Дарування громадянами майна державним, кооперативним або іншим громадським організаціям може бути обумовлено використанням цього майна для певної суспільно корисної мети.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 16 ЦК України передбачене право кожної особи має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи те, що позивач не знав про укладення спірного договору, а відповідач визнав поховні вимоги в повному обсязі та визнав ту обставину, що не прийняв майна у дарунок, не відбулося передачі майна ( частини житлового будинку) йому як обдарованому, він не вступав в користування та володіння частки спірного майна, до самої смерті цим майном корситувався даруватель ОСОБА_2 - суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 4,5,12, 49, 81,141,259, 263-265, 268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 57/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель по АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Балкіною О.Л. 20.01.1994 р. за реєстровим номером 3-70.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя О. А. Гуденко