ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7767/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

вимоги позивача - про стягнення коштів за договором та борговими розписками,

розглянув заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

09.09.2019 ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом - ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення пені за борговою розпискою в сумі 153 601 991 грн.

Одночасно з позовом позивач подавав заяву про забезпечення позову, у якій ставив питання про арешт нерухомого майна відповідача, а саме: квартири АДРЕСА_1 та трьох земельних ділянок з кадастровими номерами : 004 : 0044 , :004:0045 , :004 :0059 , розташованих у с . Волосінь Макарівського р- ну Київської обл .

Ухвалою від 17.09.2019 суд відмовив у забезпеченні позову ОСОБА_1 з тих підстав, що ним не надано належних доказів перебування у власності відповідача заявлених до арешту об`єктів нерухомого майна, а викладені у позовній заяві обставини не дозволяють суду пересвідчитися в реальності існування між сторонами спору та обґрунтованості заявлених вимог.

В апеляційному порядку вказана ухвала не оскаржувалась і набрала законної сили.

17.09.2019 суд постановив ухвалу, якою залишив позов ОСОБА_1 без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

23.10.2019 позивач подав позовну заяву в новій редакції, чим фактично виконав вимоги ухвали про залишення його позову без руху.

24.10.2019 від позивача надійшла повторна заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна.

Заява обґрунтована тими ж обставинами, якими була обґрунтована попередня заява про забезпечення позову, а саме тим, що відповідач не вчиняє ніяких дій для повернення коштів за борговою розпискою, переховується від позивача і інших осіб, у яких позичав гроші, та неодноразово прилюдно висловлював намір виїхати за кордон.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Згідно з положенням ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач зазначив, що відповідач є власником чотирьох об`єктів нерухомого майна, на підтвердження чого надав відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Дослідженням вказаних відомостей встановлено, що запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було здійснено за невірними параметрами, а тому у наданих позивачем довідках відсутня актуальна інформація про право власності особи на заявлені до арешту об`єкти нерухомого майна.

Та обставина, що у 2005 р. були внесені записи про обтяження іпотекою належної відповідачу квартири, у 2008 - записи про обтяження іпотекою належних йому земельних ділянок, а у 2013 р. ще й накладено арешт на усе належне йому майно, не дає підстав вважати, що і на даний час відповідач є власником квартири та трьох земельних ділянок.

Більш того, як вже зазначав суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, за відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва відповідач з 19.07.2018 не значиться зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 (вибув згідно заяви), що в контексті положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» може свідчити про припинення його права власності на вищевказану квартиру.

Отже враховуючи, що позивач не довів належними доказами належність відповідачеві заявлених до арешту об`єктів нерухомого майна, суд не знайшов підстав для забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: