Справа № 682/1233/18
Провадження № 2/682/29/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Шевчука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,

представників позивача ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Хавронюка Б . П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , третя особа Улашанівська сільська рада Славутського району, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

02.05.2018 представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позов в інтересах ОСОБА_7 , третя особа - Іванівська сільська рада Славутського району, про визнання заповіту недійсним.

Позов обґрунтовує тим, що в жовтні 2017 року помер його рідний брат ОСОБА_8 Перед цим в серпні 2017 року ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, відповідно до якого належну йому на праві власності земельну ділянку, розташовану на території Ногачівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, заповів на користь відповідача ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, в т.ч. і на вказану земельну ділянку. Бажаючи реалізувати своє право на прийняття спадщини, ОСОБА_3 за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою, в результаті чого нотаріусом була заведена відповідна спадкова справа.

В подальшому при ознайомленні зі спірним заповітом на користь відповідача, позивач ОСОБА_7 виявив, що напис (почерк) та підпис ОСОБА_8 в заповіті відрізняються від напису та почерку у військовому квитку брата, а тому вважає, що заповіт підписаний іншою особою, без участі та відома заповідача.

Також на думку представника позивача існує ряд обставин, які вказують на те, що волевиявлення ОСОБА_8 не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, а саме те, що заповіт посвідчено секретарем Іванівської сільської ради, тоді як спадкодавець в с. Іванівка Славутського району не проживав, окрім того, на момент складення спірного заповіту ОСОБА_8 перебував на лікуванні в Славутській ЦРЛ, а тому заповіт міг бути посвідчений головним лікарем медичного закладу, чи взагалі будь - яким нотаріусом в м.Славута. На думку представника позивача вказані обставини свідчать про те, що наміру заповісти одну із належних йому земельних ділянок на користь відповідача ОСОБА_3 він не мав.

Наведене дає підстави вважати, що складений ОСОБА_8 заповіт складений з порушенням норм існуючого законодавства та не відповідав його внутрішній волі, а відтак повинен бути визнаний судом недійсним.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не прибув.

Його представники в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Так представник позивача ОСОБА_2 додатково повідомив, що на його думку при складанні спірного заповіту порушено норми Закону України «Про нотаріат» та інші законодавчі акти, які регулюють процедуру складення заповіту. Зокрема в заповіті по різному зазначено по батькові позивача, а саме у вступній частині вказано, що заповідачем є « ОСОБА_8 », а в кінці заповіту по батькові заповідача вказано як « ОСОБА_8 ». Дані розбіжності на думку представника позивача вказують на недотримання форми заповіту. Не відповідає вимогам закону те, що заповіт складався ОСОБА_8 не за місце проживання в с. Ногачівка, а в с .Іванівка Славутського району . Окрім того, в журналі вчинення нотаріальних дій по Іванівській сільській раді відсутні відомості про сплату державного мита при складанні заповіту ОСОБА_8 , що є обов`язковим відповідно до вимог чинного законодавства, що також на думку представника позивача є ще однією підставою для визнання заповіту недійсним.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили.

Відповідач пояснив, що він протягом тривалого часу знав ОСОБА_8 В силу дружніх стосунків, які між ними склались, знаючи, що останній хворіє, проживає сам, надавав йому посильну допомогу, частково оплачував лікування в Славутській ЦРЛ. Бажаючи віддячити, ОСОБА_8 вирішив заповісти на його користь належний йому на території Ногачівської сільської ради земельний пай. Дізнавшись про такий намір останнього, вирішив звернутись за допомогою у складенні та посвідченні заповіту до Іванівської сільської ради Славутського району, оскільки попередньо знав голову даної сільської ради та секретаря, спілкуючись з ними по роботі. Окрім того, перебуваючи на той час на посаді голови Ногачівської сільської ради Славутського району, знав про те, що він як посадова особа органу місцевого самоврядування не може доручити завірення заповіту, складеного його користь, секретарю даної ради або здійснити самому такі дії, оскільки це є корупційним діянням. Домовившись попередньо із головою Іванівської сільської ради, забрав ОСОБА_8 з лікарні (де останній перебував у зв`язку з перенесенням операції), завіз до сільської ради, провів до секретаря та залишив у кабінеті для складення заповіту. Через певний час, коли заповіт був складений, повернувся з ОСОБА_8 до Славутської ЦРЛ, де останній продовжив лікування. Про те, що заповіт міг бути посвідчений головним лікарем медичного закладу або його заступником йому не було відомо. Звертатись до державного нотаріуса в місті не мав бажання, оскільки знав про велику завантаженість. Також повідомив, що на момент складення заповіту стан здоров`я ОСОБА_8 був нормальним, зокрема він зробив це свідомо та обдумано, маючи на те добру волю.

Враховуючи наведене, вважає, що доводи, викладені представниками позивача, є безпідставними та надуманими, в зв`язку з чим в задоволенні позову просить відмовити. Таку ж позицію виклав і в наданому суду відзиві.

Представник відповідача в суді повідомив, що складений заповід відповідає вимогам закону, підписаний особисто спадкодавцем, виражає його виявлення, а тому підстав для визнання його недійсним немає. Крім того зазначив, що вибирати місце складення заповіту є право спадкодавця, а тому доводи представників позивача про те, що заповід міг бути посвідчений у лікарні де на той час перебував спадкодавець чи в м. Славута не можуть бути підставою для визнання заповіду недійсним.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 Іванівську сільську раду Славутського району, яка була залучена як третя особа по справі, замінено її правонаступником Улашанівською сільською радою Славутького району.

Представник третьої особи ОСОБА_9 повідомив суду наступне. В серпні 2017 року перебував на посаді голови Іванівської сільської ради Славутського району. До нього зателефонував голова Ногачівської сільської ради Славутського району ОСОБА_3 та запитав чи зможе секретар ради допомогти у складенні та завіренні заповіту у разі коли заповідач зареєстрований в іншій місцевості. Знаючи, що секретар ради уповноважена законом на вчинення таких дій, повідомив ОСОБА_3 про наявність такої можливості. Згодом ОСОБА_3 привіз до сільської ради невідомого чоловіка, завів його в кабінет до секретаря та залишив для складання заповіту, а сам із ОСОБА_3 перебували у його робочому кабінеті. Вважає, що підстави для визнання заповіту недійсним відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд враховує наступне.

Судом встановлено, що згідно даних акту на право власності на земельну ділянку від 22.10.2008 року серії ЯЖ № 174509 , виданого Ногачівською сільською радою Славутського району Хмельницької області, ОСОБА_8 на праві власності належала земельна ділянка площею 1,0486 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.59).

Дану земельну ділянку ОСОБА_8 заповів на користь ОСОБА_3 що підтверджується заповітом від 15.08.2017, посвідченим секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Славутського району Одухою Н .В . (а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 у віці 69 років помер в с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 10.11.2017 року серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Ногачівської сільської ради Славутського району Хмельницької області (а.с.8)

За заявою, поданою ОСОБА_3 приватному нотаріусу Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області Сапожнік Т.В. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , останньою 06.11.2017 заведено спадкову справу №23/2017.

12.04.2018 представник ОСОБА_7 - ОСОБА_1 - звернулась до приватного нотаріуса Сапожнік Т.В. із заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину по даній спадкові справі в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 має намір оскаржити в судовому порядку заповіт ОСОБА_8 від 15.08.2017 (а.с.79).

З метою з`ясування обставин складення та посвідчення ОСОБА_8 , заповіту на користь відповідча за клопотанням представників позивача судом в якості свідків допитувались лікуючий лікар останнього ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - секретар Іванівської сільської ради, яка посвідчувала заповіт.

Так допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка працює на лікаря - хірурга в Славутській ЦРЛ та вела історію хвороби ОСОБА_8 , повідомила суду наступне.

В серпні 2017 року ОСОБА_8 дійсно перебував на лікуванні в Славутській ЦРЛ. 08.08.2017 в зв`язку з наявною хворобою йому провели операцію щодо ампутації нижньої правої кінцівки. Декілька разів бачила як його навідував відповідач ОСОБА_3 , який приносив ліки та займався вирішенням питань щодо поміщення ОСОБА_8 після лікування до будинку - інтернату. Повідомила, що загалом жодних ускладнень здоров`я ОСОБА_8 , пов`язаних з хірургічним втручанням та які б в подальшому призвели до утруднення його руху, вона не спостерігала. Окрім того, він перебував в ясному розумі, не страждав маразмом, спілкувався з іншими пацієнтами в палаті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала настпуні покази.

В серпні 2017 року працювала на посаді секретаря Іванівської сільської ради Славутського району. Голова сільської ради ОСОБА_9 звернувся до неї із з`ясуванням питання чи може вона посвідчити заповіт, складений на користь особи, не зареєстрованої на території їхньої сільської ради, оскільки з таким проханням до нього звернувся голова Ногачівської сільської ради ОСОБА_3 , який зареєстрований в іншій місцевості. Знаючи про те, що законом їй як секретарю надані такі повноваження, відповіла ствердно. Згодом того ж місяця в другій половині дня до її робочого кабінету в сільські раді прибув ОСОБА_3 з невідомим чоловіком, (який в подальшому виявився ОСОБА_8 ). ОСОБА_8 повідомив, що бажає скласти на користь ОСОБА_3 заповіт та заповісти останньому належну йому земельну ділянку, надав свій паспорт громадянина України та державний акт на земельну ділянку. Перевіривши надані документи та встановивши особу заявника, надрукувала за допомогою комп`ютерного набору заповіт, дала прочитати текст документа ОСОБА_8 , роз`яснила право щодо внесення змін до заповіту чи його скасування, після чого ОСОБА_8 особисто підписав заповіт, відразу після чого вона внесла відповідний запис до журналі реєстрації нотаріальних дій. Графу про те, що останній сплатив держмито за складення заповіту не заповнила в силу людського фактору, проте відмітку про це зробила в заповіті. Під час складення заповіту ОСОБА_8 був в адекватному стані, жартував. Вважає, що заповіт ним складено свідомо, керуючись доброю волею та без будь якого примусу.

Заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті ( ч.1 ст.1233 ЦК України).

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст.1234 ЦК України).

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як слідує із роз`яснень, викладених в ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, в силу ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Крім того, згідно ч.1 ст.231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

З матеріалів спадкової справи №23/2017 слідує, що склавши 15 серпня 2017 року заповіт та призначивши своїм спадкоємцем ОСОБА_3 , ОСОБА_8 скористався своїм правом на особисте розпорядження на випадок своєї смерті.

Заповіт на ім`я в той же день був належним чином нотаріально посвідчений головою Іванівської сільської ради Славутського району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за №34. При цьому, зміст ст.ст.1241, 1247, 1254 та ст.1307 ЦК України заповідачу роз`яснено, заповіт до підписання заповідачем прочитаний вголос і власноручно підписаний в присутності секретаря, особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Також в заповіті зроблено відмітку про те, що сплату держмита на суму 0,85 грн.

Отже, оскаржуваний заповіт по формі, порядку його посвідчення, відображенню дійсного волевиявлення заповідача відповідає вимогам закону, а на підтвердження підстав його недійсності позивач належних та допустимих доказів не надав.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про недодержання загальних вимог, необхідних для чинності правочину (ст.203 ЦК України), зокрема того, що волевиявлення ОСОБА_8 в момент складення заповіту 15 серпня 2017 року не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, позивачем та його представниками суду не надано.

Не спростовано доводи представників позивача про відсутність особистого підпису спадкодавця у заповіті і висновком судово - почеркознавчої експертизи по справі від 31.07.2019.

Так згідно даних висновку підпис від імені ОСОБА_8 у заповіті від 15.08.2017 та підпис від імені ОСОБА_8 у відомості на виплату грошей №646 за листопад 2016 ймовірно виконано однією особою. Дати відповідь на запитання в чатсині «Чи виконано рукописний текст від імен ОСОБА_13 у заповіті, посвідченому секретарем Іванівської сільської ради Славутського району від 15.08.2017 та підписи у відомостях на виплату пенсій за січень- грудень 2015 року, лютий - грудень 2016 року дною особою? - не виявилось можливим в зв`язку з невстновленням комплексу ознак , достатнього для позитивного чи негативного висновку виконавця через обмежену кількість співстанвого графічног матеріалу.»

Питання чи виконано рукописний текст в заповіті, посвідченому секретарем Іванівської сільської ради Славутського району 15.08.2017 самим ОСОБА_8 чи іншою особою не вирішувалось в зв`язку з ненаданням порівняльного матеріалу, а саме зразків почерку ОСОБА_8

Підпис від імені ОСОБА_8 в журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Іванівської сільської ради Славутського району та підпис від імені ОСОБА_8 у відомості про виплату грошей №646 за листопад 2016 року ймовірно виконані однією особою.

Дати відповідь на питання в частині «Чи виконано рукописний текст від імені ОСОБА_8 в журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Іванівської сільської ради Славутського району та підписи у відомостх на виплату пенсій за січень - грудень 2015 року, лютий - грудень 2016 року року одною особою не виявилось можливим в зв`язку з невствновленням комплексу ознак, достатнього для позитивного чи негативного висновку про виконавця через обмежену кількість співстанвого графічного матеріалу».

Доводи представника позивача щодо несплати державного мита за посвідчення заповіту не є правовою підставою для визнання заповіту недійсним - обґрунтований, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту. Окрім того, запис про це здійснено в заповіті та в журналі вчинення нотаріальних дій по Іванівській сільській раді Славутського району.

Враховуючи наведене вище, оцінивши зібрані докази у сукупності суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. ст.ст.76, 81, 12, 141, 263-265, 273, 352,354, 355,430 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , третя особа Улашанівська сільська рада Славутського району, про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачу апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 29.10.2019