Справа № 740/2272/19
Провадження № 2/740/920/19
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 2005 року по 2016 рік. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти а утримання дітей, які відповідач не сплачує, в результаті чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 57 504 гривень 80 копійок. Відповідач перестав цікавитися життям своїх дітей, не спілкується з ними, не відвідує школу, ухиляється від свого обов`язку по їх вихованню, крім того ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря нарколога та має соціально-небезпечне захворювання. Органом опіки та піклування було прийнято висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Ніжинської міської ради в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву в якій не заперечила задоволення заявлених вимог та просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, тому, відповідно до ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу в його відсутність з винесенням заочного рішення.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 15 січня 2013 року є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (а.с.7-8).

Відповідно до рішень суду від 08 липня 2016 року, 20 лютого 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання його дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.9-14).

Довідкою виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 06 травня 2019 року підтверджується, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом з дочкою - ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8 (а.с.16).

Висновком від 07.03.2019 року органу опіки та піклування виконкому Ніжинської міської ради, затвердженому рішенням № 74, встановлена доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 . У висновку зазначено, що відповідач участі у вихованні не бере, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їх навчанням. Фактично вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 (а.с.14-15).

Твердження позивача про неналежне виконання відповідачем свого батьківського обов`язку по утриманню дітей та участі у їх вихованні підтверджується характеристикою з ЗОШ I-II ступенів № 12, довідкою з КВНЗ «Ніжинський коледж культури та мистецтв імені Марії Заньковецької» та розрахунком заборгованості по аліментах, яка становить 57 504 гривень 80 копійок (а.с.17-20).

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 .

Відповідач тривалий час не спілкується з дітьми, не утримує матеріально, що є елементами протиправного невиконання ним, передбачених ст.150 СК України, обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Крім того на а.с. 21 мається довідка ОКЛПЗ «Ніжинський наркологічний диспансер» від 08 лютого 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 перебуває на обліку лікаря з приводу захворювання на наркоманію, що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою позбавлення батьківських прав.

Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачена ще одна умова позбавлення батьківських прав, а саме ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 буде суперечити їх інтересам.

На думку суду поведінка відповідача є такою, що свідчить про ухилення від виконання ним обов`язку по вихованню дітей. Такий акт свідомої поведінки ОСОБА_2 розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як викладені в ньому доводи знайшли своє підтвердження, наявні підстави, передбачені п.п.2, 4 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України для позбавлення відповідача батьківських прав: ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та наявної у нього хвороби на наркоманію, оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дітей.

Відповідно до 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеного, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 150, 157, п.2 ч.1 ст. 164, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавити батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко