Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 квітня 2019 року

м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковська А.О.,

Справа № 521/9771/18

Провадження № 2/521/545/19

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1

Представник ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власністю подружжя, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якому просив розділити спільно нажите майно подружжя, а саме: - двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 34,0 кв. м.; - земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,060 га.; - автомобіль «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_2 , 2001 року випуску, в рівних частках.

Вирішити питання про розподіл спільного майна у добровільному порядку відповідач відмовляється, тому позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ подружнього майна залишено без руху, повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в п`ятиденний термін з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху, роз`яснено, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

25 червня 2018 року до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява із усуненням недоліків, зазначених в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2018 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року відкрито провадження за означеною справою.

30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про уточнення до означеної позовної заяви, за якою означений в первинному позові автомобіль «Toyota Yaris», д/н НОМЕР_2 , 2001 року випуску, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя,був виключений.

Позивач збільшив позовні вимоги, просив розділити спільно нажите майно подружжя, крім квартири та земельної ділянки вказав: холодильник двокамерний марки Самсунг вартістю 7000,0 грн.; ноутбук марки Хьюлетт Паккард, вартістю 27000,0 грн.; килим на підлозі розміром 2X3 вартістю 1500,0 грн.; фотоапарат Nikon D 3100 вартістю 30000 грн.; комплект прикрас з золота 583 проби: сережки і кільце з чорним каменем вартістю 5000,0 грн.; комплект прикрас з золота 583 проби: сережки і кільце з коралом, вартістю 2300,0 грн.; кільце із золота 583 проби зі штучним смарагдом вартістю 2300,0 грн.; кільце з Муранового скла зеленого кольору вартістю 850,0 грн.; хрест із золота 583 проби вартістю 1800,0 грн.; підвіска із золота 583 проби у вигляді ікони Божої Матері вартістю 2700,0 грн., всього на суму 80450,0 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року повернуто ОСОБА_1 заяву про уточнення до позовної заяви про поділ подружнього майна через не дотримання вимог до вимог, передбачених ч. 5 ст. 49 ЦПК України.

01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ подружнього майна.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_4 ; земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_4 , заборонено їх відчуження до виконання рішення суду.

19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про уточнення до означеної позовної заяви, виправивши недоліки за ухвалою суду від 05 лютого 2019 року. Заява прийнята до розгляду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача надала до суду клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, за викладених обставин.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, 07.11.2019 року її представник в судовому засіданні просив надати час для укладення мирової угоди, в подальшому в судове засідання не з`явилися, відповідач повідомлялася у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила, відзиву на позов не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною письмових доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 року, про що свідчить відмітка у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 03.06.2003 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 , та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 07.08.2010 року, актовий запис №900, видане повторно 31.05.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

В період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було придбано:

-2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34,0 кв. м., на підставі договору купівлі-продажу від 17.02.2017 року серія НОМЕР_6 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Г.М.Різой Н.В., зареєстрованого за реєстровим №104. Згідно п. 11 вказаного договору - договір посвідчено за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_1 . Право власності зареєстровано за ОСОБА_4 , що пітдверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державіного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обсєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 18 жовтня 2017 року за №100724597;

-земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4, площею 0,060 га. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 травня 2013 року серія НОМЕР_7 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованого за реєстровим №1212. Згідно п. 7 вказаного договору - придбання вищевказаної земельної ділянки покупцем здійснюється за згодою її чоловіка ОСОБА_1 . Право власності зареєстровано за ОСОБА_5 , що пітдверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державіного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обсєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 18 жовтня 2017 року за №100724597.

Судом встановлено, що спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є: 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 34,0 кв. м., та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,060 га., оскільки відповідно до ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене законом чи договором; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Таким чином, квартира і земельна ділянка мають бути поділені між подружжям.

Стосовно іншого майна, яке позивач просить поділити, а саме: холодильник двокамерний марки Самсунг вартістю 7000,0 грн.; ноутбук марки Хьюлетт Паккард, вартістю 27000,0 грн.; килим на підлозі розміром 2X3 вартістю 1500,0 грн.; фотоапарат Nikon D 3100 вартістю 30000 грн.; комплект прикрас з золота 583 проби: сережки і кільце з чорним каменем вартістю 5000,0 грн.; комплект прикрас з золота 583 проби: сережки і кільце з коралом, вартістю 2300,0 грн.; кільце із золота 583 проби зі штучним смарагдом вартістю 2300,0 грн.; кільце з Муранового скла зеленого кольору вартістю 850,0 грн.; хрест із золота 583 проби вартістю 1800,0 грн.; підвіска із золота 583 проби у вигляді ікони Божої Матері вартістю 2700,0 грн., всього на суму 80450,0 грн., то суд дійшов висновку щодо відмови в цій частині в задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

До суду не надано жодного доказу щодо часу придбання цього майна, місцеперебування вказаного майна, його вартості (чеки, квитанції, гарантійні талони тощо), належності коштовностей чоловікові чи дружині тощо.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки позовні вимоги задоволені, здійснено поділ майна подружжя в рівних частках, то суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір в розмірі 6576,30 грн. (704,80 грн. + 5295,20 грн. + 576,30 грн.) розподілити пропорційно між сторонами в рівних частках, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3288,15 грн.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 325, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 268, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_8) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_9) до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власністю подружжя- задовольнити частково.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 :

-двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34,0 кв. м.;

-земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,060 га.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності по Ѕ частці майна за кожним, придбаного в період шлюбу, на:

-двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 34,0 кв. м.;

-земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,060 га.

В решті позовних вимог, щодо поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 3288,15 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий Гуревський В.К.