Справа № 149/2913/18
Провадження №2/149/85/19
Номер рядка звіту 47
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.2019 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Молявчика О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

05.11.2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя де з урахуванням збільшення позовних вимог просить розділити між сторонами спільно нажите майно подружжя, виділивши позивачу Ѕ частину квартири, Ѕ частину дачного будинку, Ѕ частину земельної ділянки площею 0,06га, Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0586 га, а також Ѕ частину спільно нажитих речей, а саме побутової техніки та речей домашнього вжитку; відповідачу також просить виділити Ѕ частину квартири, Ѕ частину дачного будинку, Ѕ частину земельної ділянки площею 0,06га, Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0586 га, а також Ѕ частину спільно нажитих речей побутового вжитку. Позовні вимоги мотивує тим, що в період з 22.07.1989 року по 12.09.2017 рік він перебував у шлюбі з відповідачем в період якого ними спільно було набуто майно яке він просить поділити у вищевказаний спосіб.

30.11.2018 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, згідно якого позивач за зустрічним позовом просить визначити їй у власність Ѕ ідеальної частини автомобіля та Ѕ ідеальної частини металевого гаража. Позов мотивує тим, що у первісному позові позивачем не ставиться питання про поділ усього спільно нажитого майна. Нею визнається, що дійсно нерухоме майно зазначене позивачем за первісним позовом було придбано в період шлюбу та є спільною їх власністю.

01.02.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого відповідач за первісним позовом зазначає, що наявність речей побутового вжитку зазначений позивачем не підтверджено доказами , також останнім вказано його орієнтовну вартість, яка є значно завищеною. Крім того, позивачем не ставиться вимога про поділ майна в натурі, з урахуванням їх пропорційної вартості, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження.

20.12.2018 року відповідно до ухвали суду прийнято зустрічний позов та відповідно до вимог ч.4 ст. 193 ЦПК України , суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом уточнивши свої позовні вимоги, просить визначити йому та визнати за ним право власності на 1/2 частки в спільному майні подружжя відповідно до переліку майна, яке ним зазначено в позові. При цьому зазначив, що він з відповідачем до 2017 року проживали у шлюбі під час якого ними було придбано майно, перелік якого міститься у позовній заяві зі збільшеними позовними вимогами, а також майно зазначене відповідачем у її зустрічній позовній заяві. Після розлучення вони не змогли дійти згоди щодо його поділу. Перебуваючи в квартирі, у нього з відповідачем виник конфлікт, під час якого остання його штовхнула, і він, намагаючись встояти на ногах, випадково милицею пошкодив телевізор. Також, він витяг з газового котла плату для того щоб його колишня дружина не могла його використовувати. Відповідач за первісним позовом перешкоджає йому користуватись квартирою, забравши ключі. Крім того, частиною майна, яке ними було придбано, відповідач розпорядилась на власний розсуд. На даний час він не може самостійно пересуватись, оскільки після аварії він пошкодив ногу, а тому в його користуванні залишився автомобіль. Металевим гаражем вони користувались удвох, однак відповідач самовільно винесла з нього майно, що там зберігалось, а саме скутер, мотоблок та різні робочі інструменти. Зазначив, що скутер він купував для власних потреб, мотоблок він виготовив самостійно, набір столовий належить його батькам.

Відповідач за первісним позовом позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що нерухоме майно дійсно було придбано ними у шлюбі. Однак, після розірвання шлюбу позивач почав себе вести агресивно по відношенню до неї, будучи в квартирі костилем розбив телевізор та сервант, після чого вона його, побоюючись за своє життя та здоров»я припинила пускати до квартири. Зазначила, що мотоблок належить її кумі, яка після їх розлучення його забрала, скутер купувався для їх сина її опікуном, куди поділись робочі інструменти вона не знає, оскільки ними не користувалась, та вважає що їх виніс сам позивач, швейної машини у них не було, кухонний комбайн було подаровано їй особисто, столовий набір на 12 персон належить її батькам, електрозварювальний апарат належав її покійному батьку (опікуну). Крім того, позивачем значно завищено оцінку речей домашнього вжитку та побутової техніки. Про наявність заощаджень в сумі 19000 грн. їй нічого не відомо.

Представник відповідача за первісним позовом - адвокат Молявчик О.В. позиція ОСОБА_2 підтримав, та додав, що реально виділити 1/2 частки з неподільних речей не можливо.

За клопотанням відповідача за первісним позовом, судом було заслухано свідків.

Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона працювала разом з покійним батьком відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 на Хмільницькому ремонтно-будівельному заводі, якому на його прохання виготовила деталь до зварочного апарату.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працював разом з покійним ОСОБА_5, який виготовив собі зварочний апарат та зберігав його у себе в гаражі.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона являється дружиною покійного ОСОБА_5., який був опікуном ОСОБА_2, а вона їй являється хресною мамою. Зазначила, що сварочний апарат належав її чоловікові, а позивач, будучи чоловіком її похресниці ним користувався, однак після розлучення вона вказану річ забрала. Скутер був куплений ОСОБА_1, однак за гроші її покійного чоловіка та купувався для нього, а в подальшому був подарований онукові - синові сторін. Після розлучення вона його також забрала. Додала, що бачила, як ОСОБА_1 з гаража вивозив якісь речі, про що її похресниця не знала.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона являється дочкою сторін. Влітку 2017 року її тітка ОСОБА_10 забрала свій мотоблок, який надала раніше в користування батькам. Також в телефонній розмові з матір»ю дізналась, що батько, перебуваючи в квартирі, побив телевізор, кухонний комбайн, стінку, а також з газового котла витягнув деталі.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне.

В період з 1989 року по 12.09.2017 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7)

08.08.2002 року, відповідно до договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 було придбано спірну квартиру (а.с.9), ринкова вартість якої становить 461535 грн (а.с.10)

Згідно договору -купівлі-продажу від 10.04.2013 року ОСОБА_2 було придбано дачний будинок, що розташований на території Лелітської сільської ради (а.с. 11,12), ринкова вартість якого становить 46803 грн. (а.с.13)

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.04.2013 року ОСОБА_2. було придбано земельну ділянку площею 0,069 га, що розташована за межами населеного пункту Лелітської сільської ради (а.с.14,15), оціночна вартість якої становить 18460 грн (а.с.16)

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.07.2014 року . ОСОБА_1 було придбано у власність земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на території Лелітської сільської ради в садівничому товаристві «Радуга» масиву «Дачний» (а.с.17-19), оціночна вартість якої становить 18028 грн (а.с.20)

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, 18.01.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль «MITSUBISHI» (а.с.32), ринкова вартість якого становить 157050 грн (а.с. 35)

Рішенням Хмільницької міської ради від 22.12.2011 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення права користування на умовах оренди земельною ділянкою на якій розташований тимчасовий збірно-розбірний гараж (а.с.37), ринкова вартість гаража становить 50000 грн. (а.с.33).

За заявою ОСОБА_2 , органами поліції було проведено перевірку, за результатами якої 27.01.2018 року було складено відповідний висновок (а.с.63-67)

Крім того, судом досліджено фотознімки речей, що знаходяться в квартирі та частку яких просить виділити позивач за первісним позовом (а.с. 69-76)

Також на підтвердження обставин щодо пошкодження речей, відповідачем за первісним позовом надано фотографії пошкодженого телевізора та газового котла (а.с.80-82)

Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, прийшов до наступного.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, оскільки нерухоме та рухоме майно заявлене сторонами, придбане в період шлюбу, що визнається сторонами, тому воно є спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Так як сторони не визначились з порядком реального поділу визначеного ними майна, не вчинили дій передбачених ст. 71 СК України, не дійшли згоди щодо вартості побутової техніки та речей домашнього вжитку, тому суд визначає ідеальні частки подружжя у спільному майні та залишає його у спільній частковій власності.

Разом з тим, позивачем за первісним позовом не доведено, що мотоблок, зварочний апарат та скутер придбанні за кошти подружжя, оскільки його твердження спростовуються поясненнями свідків. Столові набори, як визнано сторонами, є власністю їх батьків. Кухонний комбайн належить відповідачу за первісним позовом, що підтверджено позивачем. Також позивачем не надано доказів на підтвердження наявності наступних речей: швейної машинки з електроприводом; електролобзика; електрофреза; діскової електрошліфмашини; ленточної електрошліфмашини; електрорубанку; електрофену промислового; електропили дискової ручної; електродрелі; набору дисків фрез; набору інструментів «чемодан 4-х сторонній»; набору насадок до шуруповерта, бензопили, а також грошових заощаджень в сумі 19000 грн. В зв»язку з викладеним, вказане майно не може бути предметом поділу.

За таких умов, первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя підлягають до часткового задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про поділ спільного майна подружжя до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 368 ЦК України, ст.ст. 60,63,65,69,70,71 СК України, ст.ст. 5,258,263- 265,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволити частково.

Визначити за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ ідеальної частини:

-трьохкімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1;

-дачного будинку АДРЕСА_2;

-Земельної ділянки, площею 0,06 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Лелітської сільської ради Хмільницького району;

-Земельної ділянки площею 0,0586 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Лелітської сільської ради Хмільницького району, садівниче товариство «Радуга» масив «Дачний»;

-Гарнітуру «прихожа»

-Гарнітуру «кухня»

-Кімнатної стінки

-Гарнітуру «спальня»

-Дитячої стінки

-Кухонного м»ягкого куточку;

-Дивану «трансформер»

-Набору чайних ложок з позолотою;

-Газового котла

-Електрокофеварки;

-Холодильника «Самсунг» 2-х камерного

-Морозильної камери

-Мікрохвильової печі

-Комп»ютерного комплексу: системного блоку, монітору, акустичної системи,принтеру;

-Телевізору LCD

-Телевізору «Самсунг 32»

-Електросушилки для фруктів

-Пральної машинки автомат «Сіменс»

-Кухонного столу та 4 табуреток.

Визначити за ОСОБА_2 Тимофієвною в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ ідеальної частини:

-трьохкімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1;

-дачного будинку АДРЕСА_2;

-Земельної ділянки, площею 0,06 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Лелітської сільської ради Хмільницького району;

-Земельної ділянки площею 0,0586 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Лелітської сільської ради Хмільницького району, садівниче товариство «Радуга» масив «Дачний»;

-Гарнітуру «прихожа»

-Гарнітуру «кухня»

-Кімнатної стінки

-Гарнітуру «спальня»

-Дитячої стінки

-Кухонного м»ягкого куточку;

-Дивану «трансформер»

-набору чайних ложок з позолотою;

-Газового котла

-Електрокофеварки;

-Холодильника «Самсунг» 2-х камерного

-Морозильної камери

-Мікрохвильової печі

-Комп»ютерного комплексу: системного блоку, монітору, акустичної системи,принтеру;

-Телевізору LCD

-Телевізору «Самсунг 32»

-Електросушилки для фруктів

-Пральної машинки автомат «Сіменс»

-Кухонного столу та 4 табуреток.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволити повністю.

Визначити за ОСОБА_2 Тимофієвною в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ ідеальної частини

-автомобіля MITSUBISCHI GRANDIS, 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_4

-металевого гаража, що розташований за адресою: АДРЕСА_3

Визначити за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ ідеальної частину

-автомобіля MITSUBISCHI GRANDIS, 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_4

-металевого гаража, що розташований за адресою: АДРЕСА_3

Судові витрати залишити за сторонами.

Дата складення повного тексту рішення - 12.04.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд на протязі 30-ти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Робак М. В.