ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 627/1442/18

Провадження № 22-ц/818/4565/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 18 червня 2019 року (головуючий суддя першої інстанції Вовк Л.В.),-

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину.

Позов обґрунтовано тим, що разом з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3 , 2001 року народження ,яка є інвалідом дитинства віком до 18 років. З лютого 2015 р. дитина перебувала на лікуванні, проведена операція, позивачем витрачено кошти на операцію, кошти за придбання імплантатів в сумі 50000 грн., та на проведення магнитно резонансної томографії 2140 грн..

Крім того, мотивовано позов тим, що син навчається в аерокосмічному ліцеї на базі Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «ХАІ» за навчання якого, позивач сплатила 22840 грн., тобто всього нею понесено додаткових витрат на лікування та навчання сина в сумі 74980 грн., у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача половину витрачених додаткових витрат на дитину у розмірі 37490 грн..

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 18 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у сумі 26070 грн., в іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що витрати на навчання сина в розмірі 22840 грн., які понесла позивач не зумовлені розвитком особливих здібностей дитини та не є додатковими витратами, зазначивши, що позивач не позбавлена можливості по досягненню дитиною повноліття звернутися до відповідача з позовом про стягнення аліментів на час навчання дитини.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення в частині стягнення з нього витрат на придбання імплантів та стягнути з позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права з неправильним встановленням обставин, які мають істотне значення для справи та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд неповно з`ясував обставини справи, безпідставно не прийняв до уваги та не вирішив заяву про застосування строків позовної давності.

В апеляційній скарзі посилається на те, що під час розгляду справи не йшла мова про витрати на операцію у розмірі 80000 грн. та 5000 грн. на придбання донорської крові, які не підтверджені належним чином і не зазначені у позовних вимогах, про які суд зазначив в судовому рішенні, тобто вийшов за межі позовних вимог заявлених позивачем.

До апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду вважає таким, що підлягає залишенню без змін, оскільки воно є законним та обгрунтованим.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 27 квітня 2004 року розірвано (а.с. 22).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що міститься в матеріалах справи у шлюбі у позивача з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с. 20).

Згідно довідки ВК Мурафської сільської ради від 07.12.2018 р. ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).

ОСОБА_3 відповідно наданої довідки від 21.09.2018 навчається в аерокосмічному ліцеї на базі Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського « ХАІ» (а.с. 36).

З виписки з історії хвороби № НОМЕР_3 від 26.02.2015 вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на обстеженні та лікуванні в державній установі «Інституті нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМИН України» з діагнозом гемангіома тіла Тh6 хребта в період з 11.02.2015 по 26.02.2015, крім того зазначено, що 17.02.2015 було проведено ендоваскулярну емболізацію гемангіоми тіла Тh6 хребта. Рекомендовано при виписці: проведення другого етапу хірургічного лікування, МРТ, нагляд у невролога по місцю проживання (а.с. 6).

Згідно копії епікризу історії хвороби № НОМЕР_4 за 2015 р. від 12.05.2015, ОСОБА_3 знаходився на обстеженні в клініці нейрохірургії дитячого віку Інституту нейрохірургії АМН України з 16 квітня 2015 року по 12 травня 2015 року (а.с. 7).

В епікризі історії хвороби № 151787 за 2015 р. від 12.05.2015 зазначено, що 23.04.2015 ОСОБА_4 проведена операція видалення гемангіома тіла Тh6 хребта, проведена фіксація міжтіловим титановим імплантом і двостороння задня фіксація титановими пластинами. При виписці рекомендовано нагляд неврологом по місцю проживанню, постільний режим, фіксація грудного відділу ортопедичним корсетом, масаж та ЛФК (а.с. 7).

Відповідно до медичного висновку № 15 від 25.05.2015 ОСОБА_3 , являється дитиною інвалідом до 18 років, має захворювання гемангіома тіла Тh6 хребця (D 16.6), стан після хірургічного лікування, нижній парапарез, сфінктерні порушення, нейрогенна дисфункція сечового міхура, дата перегляду призначена на 6 липня 2019 троку (а.с. 8).

З накладної №01/24/04 від 24.04.2015 з копії товарного чеку від 23.04.2015 р вбачається, що ОСОБА_1 придбала набір імплантатів та інструментів для нейрохірургії ціною у сумі 50 000 грн. для лікування сина , відповідно до епікризу історії хвороби №151787 за 2015 рік (а.с. 11-12).

Дитина продовжує лікування в КЗОЗ « Обласна дитяча клінічна лікарня « після хірургічного лікування, про що підтверджують виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення № 12124 від 22.12.2017 р. та № 7378 від 18.01. 2018 р. З виписки із медичної карти вбачається рекомендовано МРТ головного мозку (а.с. 9-10).

З виписки від 13.09.2018 вбачається, що ОСОБА_3 проведено магнитно резонансна томографія грудного відділу хребтового стовпа та відповідно копії фіскального чеку сплачено за МРТ 2140 грн. (а.с. 34-35).

Дитина ОСОБА_3 з 25.03.2019 по 29.03.2019 знаходилася на лікуванні в КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня якому було призначено лікувальні рекомендації: періодичне приймання необхідних лікарських препаратів, обстеження на маркери гепатитів В та ОСОБА_5 з подальшою консультацією гастроентеролога, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення №2883 від 29.03.2019 та висновком лікарсько консультативної комісії КНП ХОР « Обласна дитяча клінічна лікарня» № 224 від 29.03.2019 (а.с. 100-101).

27 березня 2019 року ОСОБА_3 проведено комп`ютерну томографію грудного відділу хребта.

Копії квитанцій від 27 вересня 2017 року свідчать про сплату ОСОБА_1 за навчання в аерокосмічному ліцеї на базі Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського « ХАІ» Білаша Д.А. згідно договору №21 від 31.08.2017 у розмірі 5560 грн., сплату 8 травня 2018 у розмірі 5780 грн., 29 травня 2018 року у розмірі 3000 грн. та 10 серпня 2018 року 2780 грн., 12 листопада 2018 2860 грн., 26.12.2018-2860 грн., 11.03.2019 4650 грн., та 10 червня 2019 року сплачено за навчання 4650 грн. (а.с.41-44, 105-106, 134).

З дублікату копії виконавчого листа у справі № 2-211/10 від 18.09.2004 вбачається, що з відповідача щомісячно стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку починаючи з 10.06.2004 по досягнення дитиною повноліття (а.с. 67).

Копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 травня 2015 року на підставі заяви стягувача підтверджується, що виконавчий лист №2-823 виданий 18.06.2004 повернуто ОСОБА_1 (а.с. 69).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено , що дитина - інвалід хворіє та періодично потребує медичної допомоги, з використанням медичних препаратів, профілактичних та оздоровчих процедур. Вказані висновки ґрунтуються на медичних документах відносно хворої дитини, з відображенням періодичності, динаміки лікування її хвороби, рекомендацій лікарів та висновків лікарських комісій, що досліджені судом.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912)та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судова колегія виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що батьки зобов`язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дітям необхідного рівня життя.

Згідно ст.23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своєї дитини і для суспільства вцілому. Оскільки діючим законодавством покладений обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей на батьків, то обов`язок забезпечити гідний рівень життя дітей лежить на обох батьках.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Окрім того відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини. А саме на лікування. Тобто, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що лікування дитини (необхідність такого та обов`язок батьків з цього приводу) розглядається, як підстава для стягнення додаткових витрат на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами (хворобою), тому такі витрати підлягають стягненню.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на лікування, придбання спеціальних інструментів.

Колегія суддів вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Апелянт будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надав.

Доводи апеляційної скарги, щодо визнання позивачем факту отримання 5000 грн. від відповідача, що повинно було вплинути на розмір стягнутої суми, судова колегія відхиляє, оскільки ці кошти були витрачені на лікування сина, але не на придбання імплантів і оплату томографу, що є предметом розгляду даної справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 26070 грн., що становить 1/2 частину документально підтверджених витрат позивача, що пов`язані з лікуванням хворої дитини.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Дію рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 18 червня 2019 року, яка була зупинена ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року - поновити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 1 листопада 2019 року