Провадження № 2/127/1795/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Байдака В.Г., відповідача ОСОБА_2 , її представника - адвоката Кашпрук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свій позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна сестра ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить квартира АДРЕСА_1 . Він є спадкоємцем третьої черги за законом за правом представлення, оскільки його мати та мати спадкодавиці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними сестрами. Спадщину він прийняв, подавши відповідну заяву. Крім нього, заяву про прийняття спадщини подала відповідач ОСОБА_2 Його сестри ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та тітка ОСОБА_7 відмовилися від прийняття спадщини на його користь. Йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, зважаючи, що не надані докази родинних відносин з померлою. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року в справі №127/12677/18 встановлено, що він є двоюрідним братом ОСОБА_3 . Нотаріусом повторно йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що відсутні докази, що підтверджують родинні відносини померлої з тіткою, в спадковій справі відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_4 (матері спадкодавиці). Позивач вказує, що встановлення факту родинних відносин йому необхідне для оформлення спадкових прав. Зазначає, що той факт, що ОСОБА_7 була рідною тіткою померлої підтверджується записами в погосподарській книзі, довідкою Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, рішеннями народного суду Ленінського району м. Вінниці від 09.07.1981 в справі №2-1265/1981, від 30.10.1981, рішенням суду про належність трудової книжки. Вказує, що в погосподарських книгах помилково значилося ім`я ОСОБА_7 , що було виправлено рішеннями суду, ОСОБА_7 є рідною тіткою померлої. Зазначає, що між сторонами існує спір про право на спадщину, зокрема щодо певної частки в праві на спадкове майно, тому він вимушений звернутися до суду та в позовному порядку встановити факт родинних відносин та визнати право власності на спадкове майно.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо задоволення позову. Вказує, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 . ОСОБА_7 , яка подала заяву про відмову від частки у спадщині на користь ОСОБА_9 , вона не знає. Відповідач зазначає, що в ні в матері померлої ОСОБА_3 , ні в неї не було тітки ОСОБА_7 , а була сестра та тітка ОСОБА_7 . Вказує, що надані письмові докази не підтверджують факт, який просить встановити позивач. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, зазначає, що суд не може перебирати на себе повноваження нотаріуса щодо оформлення спадщини.

Позивач надав відповідь на відзив, вказуючи, що відповідач ігнорує той факт, що ОСОБА_7 перед виходом на пенсію встановлювала факт належності їй трудової книги, виданої на ім`я ОСОБА_7 та рішенням суду було встановлено факт реєстрації її народження, де батьками є: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2019 року витребувано в Третьої вінницької державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 та викликано ряд свідків.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2019 року (без винесення окремого процесуального документа), керуючись ст.84 ЦПК України та з огляду на строки подачі клопотання, залишено без задоволення клопотання відповідача про витребування доказів; ухвалою від 29 жовтня 2019 року (без винесення окремого процесуального документа) з огляду на положення ст.83 ЦПК та стадію розгляду справи не прийнято до уваги докази надані стороною відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, та просили позов задовольнити.

Відповідач та її представник заперечували щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Допитані як свідки позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (сестри позивача) показали, що ОСОБА_7 не подобалося її ім`я, а тому її називали ОСОБА_7 , називали по-різному, хоча за документами вона - ОСОБА_7 , остання є сестрою їхньої матері - ОСОБА_14 та матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . В родинні вирішили, що спадщину після померлої слід оформити на позивача.

Свідок ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_7 була рідною сестрою її бабусі - ОСОБА_14 , в родинні її називали « ОСОБА_7 ».

Свідок ОСОБА_17 показала, що вона є уродженка с.Ободівки Тростянецького району, жила в селі недалеко від сім`ї ОСОБА_3 , в останній було четверо дітей, вона дружила з ОСОБА_7 , так називали ОСОБА_7 , про те, що вона « ОСОБА_7 » знала з дитинства.

Свідок ОСОБА_20 , сусідка померлої ОСОБА_3 , вказувала, що знала, що в покійної була тітка ОСОБА_7 , яку востаннє бачила в середині 90-х років.

Допитані як свідки відповідач ОСОБА_2 , її син ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ( цивільна дружина її сина в 2000-2006 роках) вказували, що відповідач спілкувалася з померлою ОСОБА_3 , така особа як ОСОБА_7 їм не відома, була тітка ОСОБА_7 , востаннє бачили її в середині 2000 років. При цьому ОСОБА_2 зазначала, що в неї з тіткою були не дуже добрі стосунки. ОСОБА_21 вказував, що він чув, що його дідусь ОСОБА_23 був «розкуркулений», однак подробиць не знає.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.1 ст.315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для реалізації своїх прав.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. В разі, коли встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, особа мають право подати позов на загальних підставах.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, просить встановити факт родинних відносин, який необхідний йому для вирішення його права на спадщину - оформлення спадкових прав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Вінниці померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 жовтня 2017 року (а.с.19, 112).

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 вересня 2005 року, виданого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-1497. Право власності на яку зареєстроване за останньою в КП ВООБТІ 10 жовтня 2005 року в реєстрові книзі №51, за реєстровим №1603 (а.с.43).

23 грудня 2017 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , позивач по справі. ОСОБА_5 ( рідна сестра позивача) в цей день подала заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 . (а.с.111).

26 грудня 2017 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 - відповідач по справі (а.с.120).

27 грудня 2017 року заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 подали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.123,127). Остання відмовляючись від спадщини, вказувала, що померла ОСОБА_3 є її племінницею та вона відмовляється від спадщини на користь двоюрідного брата ОСОБА_3 - ОСОБА_1

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13 лютого 2018 року (а.с.19).

ОСОБА_1 звернувся із заявою про оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3 (а.с.132, зворот).

Постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 04 травня 2018 року №772/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, зважаючи на відсутність доказів про родинні відносини з померлою ОСОБА_3 (а.с.38, 133).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2018 року в справі №127/12677/18 встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідний брат ОСОБА_3 . Ухвалюючи вказане рішення судом також встановлено, що мати позивача ОСОБА_14 та мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 були рідними сестрами (а.с.39,136-137).

При цьому сторонами в справі визнається, а також підтверджується свідками в справі, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є батьками як ОСОБА_14 (матері позивача), так і ОСОБА_4 (матері померлої ОСОБА_3 ).

Постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 23 листопада 2018 року № 1913/02-31 позивачу повторно відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, зважаючи на відсутність доказів про родинні відносини ОСОБА_7 , яка заявила про свою відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 , з померлою ОСОБА_3 , зокрема відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_4 (матері спадкодавиці) (а.с.41,139-140).

Як слідує з виписки з погосподарської книги за 1944-1946 роки Ободівської сільської ради Тростянецького району за особовим рахунком № НОМЕР_3 в житловому будинку проживали родина ОСОБА_13 , 1889 року народження, зі складом сім`ї: ОСОБА_13 , 1889 року народження, ОСОБА_23 - син, ОСОБА_26 -невістка, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_4 -дочка, ОСОБА_28 -онук та ОСОБА_29 -онук. Господарство вибуло (а.с.34-36).

Таку ж інформацію містить і довідка Ободівської сільської ради Тростянецького району від 26 квітня 2019 року за №531 (а.с.37).

Рішенням народного суду Ленінського району м.Вінниці від 09 липня 1981 року в справі №2-1265/1981 встановлено факт реєстрації народження ОСОБА_7 08 квітня 1929 року по Староободівській сільській раді Тростянецького району Вінницької області, де був зроблений відповідний актовий запис, батьками названі: ОСОБА_12 , 1889 року народження, мати - ОСОБА_13 , 1885 року народження

Рішенням народного суду Ленінського району м.Вінниці у справі від 30 жовтня 1981 року №2-1937/1981, встановлено факт реєстрації народження ОСОБА_7 08 червня 1929 року по Староободівській сільській раді Тростянецького району Вінницької області, де був зроблений відповідний актовий запис, батьками названі: ОСОБА_12 , мати - ОСОБА_13 .

Як слідує з останнього рішення суду, суд встановивши факт реєстрації народження ОСОБА_7 , встановив також батьків особи та місце реєстрації її народження.

Рішенням Ленінського районного народного суду м.Вінниці від 26 листопада 1981 року в справі №2-2092/1981 встановлено факт належності трудової книжки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_7 - ОСОБА_7 .

Вінницька обласна комісія з питань поновлення прав реабілітованих 04 вересня 1992 року, розглянувши скаргу сім`ї ОСОБА_23 та ОСОБА_7 і ОСОБА_4 на рішення районної комісії, яка відмовила у відшкодуванні вартості будинку та іншого майна вилучених в їх батька ОСОБА_12 , бувшого мешканця с. Староободівка під час репресії в 1934 році, вирішила, вважати ОСОБА_12 , його сина ОСОБА_23 та його дочок ОСОБА_7 і ОСОБА_4 незаконно репресованими.

Ці докази в їх сукупності дають суду дійти висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_7 це одна і та ж особа, батьками якої є ОСОБА_12 , мати - ОСОБА_13 . Останні також є батьками і матері померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , батьками матері позивача - ОСОБА_14 та батька відповідачки- ОСОБА_23 .

Вказане також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_17 .

Щодо посилання відповідача, що ні їй, ні свідкам з її сторони, не було відомо про ОСОБА_7 , то суд погоджується з твердженням позивача, що свідки не вказували про ознайомлення з офіційними документами особи, а сам факт звертання до ОСОБА_7 « ОСОБА_7 », не спростовує того факту, що за даними офіційних документів особа була іменована як « ОСОБА_7 » та це є одна і та ж особа.

При цьому суд також звертає увагу, що відповідач, заперечуючи щодо тотожності цих осіб, не надала відомостей щодо своєї тітки ОСОБА_7 ( яку вона вважає іншу особу), як-то підтвердження факту її проживання чи смерті тощо.

Щодо посилання на письмові покази свідків ( а.с.89-91), то з огляду на те, що вказані особи не були допитані в судому засіданні, вони не були попереджені про кримінальну відповідальність, а тому в силу положень ст. 76-78 ЦПК України не можуть бути належними та допустимими доказами.

Отже дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, а судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була рідною тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується її письмовою заявою (заява про відмову від спадщини), яка за життя визнавала останню своєї племінницею.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування, то суд дійшов висновку, що така вимога є передчасною.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, як роз`яснено Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.1. Інформаційного листа від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

В справі, що розглядається, позивач не оформив своє право на спадщину та відповідно нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину не в зв`язку зі спором між сторонами на спадщину, а у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин між особою, яка відмовилася від спадщини на користь позивача та померлою особою. Наявність між сторонами спору саме щодо наявності чи відсутності родинних відносин та встановлення цього факту судом не перешкоджає позивачу для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд, розглядаючи справу, не вправі підміняти собою інші органи, до компетенції яких віднесено здійснення певних дій та видача документів, зокрема не вправі перебирати на себе повноваження і функції нотаріуса, видачі свідоцтва про право на спадщину щодо конкретного майна, а отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 3, 11, 13, 15, 16, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1263, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 12, 81, 82, 223, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була рідною тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повним текст рішення складений 04.11.2019.

Суддя: