Справа № 2-н-574/07
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», на дії державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Подільського районного суду м. Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (надалі за текстом - скаржник) зі скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні.

В обґрунтування своєї скарги зазначив, що в рамках виконавчого провадження № 58025294 Овідіопольським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області здійснюється примусове виконання Судового наказу, виданого Подільським районним судом м. Києва 01.10.2007 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь скаржника заборгованості в розмірі 59 096,17 грн та 310,48 грн судових витрат.

22.05.2019 року головним державним виконавцем Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скаржник вважає вказане рішення державного виконавця необгрунтованим та передчасним, оскільки останнім не було вчинено всі дії з примусового виконання судового рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов`язати державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відновити виконавче провадження № 58025294.

Скаржник, особа, дії якої оскаржуються та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Особою, дії якої оскаржуються, надіслано відзив на скаргу, у якій головний державний виконавець Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області О.О.Єрусланова вважає вимоги скаржника необгрунтованими та просить у задоволенні скарги відмовити. На думку державного виконавця, нею було вжито вичерпних заходів з примусового виконання судового рішення, а рішення про повернення виконавчого документа грунтувалося на положеннях чинного законодавства. Крім того, оскільки повернення виконавчого документа не позбавляє скаржника повторно пред`явити його до виконання, тому, його права порушено не було.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

01.10.2007 року Подільським районним судом м. Києва було видано Судовий наказ у цивільній справі № 2-н-574/07, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь скаржника заборгованість в розмірі 59 096,17 гривень.

08.01.2019 року за вх. № 28/7 до Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області на примусове виконання за заявою скаржника надійшов вказаний Судовий наказ № 2-н-574/07, який згідно з автоматичним розподілом виконавчих документів в автоматизованій системі виконавчих проваджень розподілено на головного державного виконавця відділу Єрусланову Ольгу Олександрівну.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження, тому, вищевказані виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження № 58050594.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» 10.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та приєднано виконавче провадження № 58025294 до виконавчого провадження № 58050594.

22.05.2019 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачеві, оскільки проведеними діями було встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що держаним виконавцем було вжито всіх заходів, спрямованих на виконання судового рішення. Крім того, повернення виконавчого документа стягувача не є підставою для виключення боржника з Єдиного реєстру боржників, а відтак, боржник не має права здійснювати будь-яких дій з майном, а державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти, в свою чергу, при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа, а виключаються відомості відносно боржника з вказаного реєстру в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами.

Крім того, суд бере до уваги положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, отже, стягувач має право протягом трьох років з моменту повернення виконавчого документу повторно звернути до відповідного органу державної виконавчої служби та/або приватного виконавця для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Таким чином, оскільки скаржником не доведено те, що дії державного виконавця були неправомірними, а також порушили його права, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог, викладених у скарзі, та відсутність правових підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 13, 18, 77, 81, 260, 268, 273, 352, 354-356, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», на дії державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа: ОСОБА_1 - залишити без задоволення;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк