Провадження № 2/331/100/2019
Справа № 331/3564/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: 69063, АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (адреса : 69084, м. Запоріжжя, вул. Миколи Корищенко ( Кузнєцова)АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

31.05.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, що підлягає індексації згідно закону, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; забезпечити негайне виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з вересня 2005 року по 02 січня 2017 року вона мешкала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у її квартирі АДРЕСА_3.

22 листопада 2016 року у них народилася донька ОСОБА_6, яка була ними народжена за допомогою застосування допоміжних репродуктивних технологій КУ «Обласний медичний центр репродукції людини».

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, але реєстрація дитини в Олександрівському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області була проведена в порядку, передбаченому ст.. 135 СК України, за вказівкою матері, оскільки на момент реєстрації дитини ОСОБА_5 перебував у рейсі.

Після повернення ОСОБА_5 з рейсу сімейні відносини між нею та ОСОБА_5 були припинені.

Після припинення з ОСОБА_5 сімейних відносин донька залишилась проживати разом з нею та перебуває на її повному утриманні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2018 року, ухваленим по справі № 331/6311/17 (провадження № 2/331/121/18), визнано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (ІПН: НОМЕР_1), батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Олександрівському районному у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місцезнаходження: м. Запоріжжя, 69095, вул.. Приходська, буд. № 58) внести зміни до актового запису № 319 від 20 грудня 2016 року, щодо народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінивши в графі батько прізвище «Погрібний» на прізвище «Лупинос».

ОСОБА_5 після припинення фактичних шлюбних відносин матеріальну допомогу на утримання дитини матеріальної допомоги не надає та не бере участі у вихованні доньки, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово уточнювала свої позовні вимоги та остаточно у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зміненою позовною заявою, доповнивши до раніше заявленої позовної вимоги, вимогу щодо стягнення з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, що підлягає індексації згідно закону, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, за минулий час, а саме: з дня предявлення першої позовної заяви про стягнення аліментів, тобто з 11 вересня 2017 року по 30 травня 2018 року. (а.с. 73)

Позивач та її представник, кожен в окремості, у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити, посилаючись на те, що він базується на нормах Сімейного права та доведений наявними в матеріалах справи доказами.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала позицію ОСОБА_5, викладену у відзиві на позовну заяву, щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення цього позову 31 травня 2018 року. В іншій частині у задоволені позовних вимог просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну завяву.

Ухвалою суду від 20 червня 2018 року зазначену справу прийнято та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 14-15)

Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року закрито підготовче провадження по зазначеній справі та її призначено до розгляду по суті. (а.с. 93)

Ухвалою суду від 15 листопада 2018 року зобов»язано ПАТ КБ « ПриватБанк» ( м. Дніпро, 49094, вул. Набережна Перемоги, 50), ПАТ « УкрСиббанк» ( м. Запоріжжя, 69063, вул. Троїцька, 23), АО « Укрексімбанк» ( м. Запоріжжя, пр. Соборний, 111а) у строк до 17 грудня 2018 року надати суду інформацію щодо наявності у зазначених банках відкритих рахунків на ім»я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серія СА 334666, ІПН НОМЕР_2 ; при наявності відкритих рахунків надати інформацію коли саме вони були відкриті і про рух грошових коштів за період часу з 11 вересня 2017 року і по 15 листопада 2018 року. (а.с. 117-118)

Ухвалою суду від 04 березня 2019 року зобов»язано ПАТ КБ « ПриватБанк» ( м. Дніпро, 49094, вул. Набережна Перемоги, 50) у строк до 01 квітня 2019 року надати суду інформацію щодо наявності у зазначеному банку відкритих рахунків на ім»я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серія СА 334666, ІПН НОМЕР_2 ; при наявності відкритих рахунків надати інформацію коли саме вони були відкриті і про рух грошових коштів за період часу з 11 вересня 2017 року і по 15 листопада 2018 року. (а.с. 141-142)

Стороною позивача заявлено судові витрати, повязані з розглядом справи в розмірі 2100 (дві тисячі сто) грн. витрати, повязані з правничою допомогою її представника ОСОБА_2, на підставі договору про надання послуг правничої допомоги. (а.с. 146-148)

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, взявши до уваги надані сторонами докази, письмові відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, приходить до наступного.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що з вересня 2005 року по 02 січня 2017 року ОСОБА_1 мешкала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у її квартирі АДРЕСА_3.

22 листопада 2016 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_6, яка була ними народжена за допомогою застосування допоміжних репродуктивних технологій КУ «Обласний медичний центр репродукції людини».

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, але реєстрація дитини в Олександрівському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області була проведена в порядку, передбаченому ст.. 135 СК України, за вказівкою матері, оскільки на момент реєстрації дитини ОСОБА_5 перебував у рейсі.

Після повернення ОСОБА_5 з рейсу сімейні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були припинені.

Після припинення з ОСОБА_5 сімейних відносин донька залишилась проживати разом з ОСОБА_1 та перебуває на її повному утриманні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2018 року, ухваленим по справі № 331/6311/17 (провадження № 2/331/121/18), визнано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (ІПН: НОМЕР_1), батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Олександрівському районному у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місцезнаходження: м. Запоріжжя, 69095, вул.. Приходська, буд. № 58) внести зміни до актового запису № 319 від 20 грудня 2016 року, щодо народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінивши в графі батько прізвище «Погрібний» на прізвище «Лупинос». (а.с. 70-72)

ОСОБА_5 після припинення фактичних шлюбних відносин матеріальну допомогу на утримання дитини матеріальної допомоги не надає та не бере участі у вихованні доньки, у звязку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства").

Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів від 23 липня 2013 року) встановлювала, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналогічні положення передбачені пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", а також у статтях 194-197,274 СК України.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, працює моряком за контрактом за межами України, про що свідчить послужна книжка моряка № 00281/1010/22, видана 20.12.2010 року Інспекцією з підготовки та дипломування моряків Міністерства транспорту та звязку України. (а.с. 80)

З відповіді Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 14641/07 від 08 серпня 2018 року на запит суду від 19.07.2018р. вбачається, що відповідно до довідки форми ОК-5 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 1999 року по теперішній час працює у ПрАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» та здійснює страхові внески як застрахована особа. (а.с. 87-91)

За даними управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, наявні відомості ПС «Аркан» щодо перетину державного кордону України:

-22.05.2017р. виїзд через пункт пропуску Бориспіль-D за напрямком Київ-Рим;

-18.10.2017р. вїзд через пункт пропуску Чоп (Тиса);

-15.04.2018р. виїзд через пункт пропуску Запоріжжя за напрямком Запоріжжя-Мінськ. (а.с. 82)

З листа АТ «КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-20190318/2871 від 21.03.2019р. на ухвалу суду від 04.03.2019р. про витребування доказів вбачається, що ОСОБА_5 має відкриті у АТ «КБ «ПриватБанк» рахунки/картки: 121521 від 12.04.2017р. (валюта EUR); 121489 від 13.04.2017р. (валюта USD); 401719 від 20.03.2018р. (валюта UAH); 894425 від 15.03.2018р. (валюта USD). (а.с. 151)

З виписок по рахункам/карткам, відкритих на імя ОСОБА_5 у АТ «КБ «ПриватБанк» за період з 11.09.2017р. по 15.11.2018р., вбачається рух значних сум коштів у валюті USD та UAH (зарахування за світ переказами закордонними юридичними особами/зняття коштів у відділеннях банку на території України/розрахунок картками у магазинах як на території України та і за її межами). (а.с. 152-156)

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 має на утриманні батька ОСОБА_7, який є інвалідом ІІІ групи, та матір ОСОБА_8, яка є пенсіонером. (а.с. 22-23)

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи матеріальне становище ОСОБА_5, факт його роботи моряком на підставі контракту за межами України та отримання доходу, розмір якого дозволяє останньому сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, а також утримувати себе та своїх батьків, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно п.1 ч. 1 т. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць.

Виходячи з наведеної норми статті та з урахуванням матеріального стану позивача, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у межах стягнення платежу за один місяць.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_5 на її користь за минулий час, а саме: з дня предявлення першої позовної заяви про стягнення аліментів, тобто з 11 вересня 2017 року по 30 травня 2018 року, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

При цьому, 03.07.2018 року до ч. 2 ст. 191 СК України були внесені зміни на підставі Закону №2475-VIII від 03.07.2018 року, згідно з якими аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Враховуючи, що ч. 2 ст. 191 СК України в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018 року, посилює відповідальність відповідача, то вказані положення в редакції Закону №2475-VIII від 03.07.2018 не підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Разом з тим, ч. 2 ст. 191 СК (як стрій, так і в новій редакції Закону) встановлює, що позивач має надати суду докази: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання.

Тобто, саме позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи дії тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов'язку по утриманню.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що нею вживалися заходи для одержання аліментів з відповідача, проте відповідач ухилитися від виконання обов'язку по утриманню доньки.

Посилання позивача на звернення 11 вересня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, в тому числі із позовною вимогою про стягнення аліментів, яка ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2018 року по справі № 331/6311/17 (провадження № 2/331/121/2018) залишена на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України без розгляду, є неспроможними, оскільки не свідчать про ухилення ОСОБА_5 від виконання обов'язку по утриманню доньки, а тому судом до уваги не приймаються

У звязку з вищевказаним, вимоги щодо стягнення аліментів за минулий період, тобто за період до звернення до суду з цим позовом задоволенню не підлягають.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогуу розмірі 2100,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

29.03.2019р. через канцелярію суду позивачем подано заяву про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи. (а.с. 146)

Відповідно до вказаної заяви, з урахуванням раніше поданого попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, заявлені витрати, які позивач сплатила та/або має сплатити у звязку з розглядом справи становить 2100 (дві тисячі сто) гривень.

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2100,00 грн. позивачем долучено до матеріалів справи: ордер серії ЗП 082560 від 22.10.18р., відповідно до якого адвокат ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 22.10.2018 року уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя; договір про надання правової допомоги № б/н від 22.10.2018р.; акт розрахунку та узгодження вартості послуг за Договором про надання правової допомоги від 28.03.2019р.; квитанція до прибуткового касового ордеру б/н від 28.03.2019р. про сплату правничих послуг у розмірі 1100,00 грн. (а.с. 107-109, 147-148)

Як на доказ щодо суми витрат на правничу допомогу позивач посилається на перелік виконаних робіт (наданих послуг), яким встановлено, що адвокатом ОСОБА_2 виконані наступні роботи:

1) складання зміненої позовної заяви (1 година роботи) 700,00 грн.;

2) представництво інтересів у судовому засіданні 15.11.2018р. (1 година роботи) 700,00 грн.;

3) представництво інтересів у судовому засіданні 04.03.2019р. (1 година роботи) 700,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд вважає, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України вказаний розмір гонорару є співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням складності справи, а також змістом документів, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу по зазначеній справі в сукупності становлять 2100,00 грн., а тому підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.. 180-182, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса: 69063, АДРЕСА_1) задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (ІПН: НОМЕР_2), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_5, (ІПН: НОМЕР_1) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.05.2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, повноліття.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (ІПН: НОМЕР_2), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_5, (ІПН: НОМЕР_1) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 копійок.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (ІПН: НОМЕР_2), на користь держави судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (ІПН: НОМЕР_2), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_5, (ІПН: НОМЕР_1) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.05.2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, повноліття - у межах стягнення платежу за один місяць.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Роз'яснити сторонам, що у відповідності зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений чи збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

04.04.2019