КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року в справі за позовом Товариства з дотатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа - Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу ,-

у с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ТДВ страхової компанії «Альфа -Гарант» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу, посилаючись на те, що 17 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТДВ страховою компанією «Альфа -Гарант» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме - автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04 листопада 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ,внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2016 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

05 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ страхової компанії «Альфа - Гарант» про виплату страхового відшкодування,яке було розглянуто і виплачено йому у розмірі 11 850 грн.42 коп.

Посилаючись на п.38.1 ст.38 ЗУ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,яким встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП,повідомити страховика про ДТП,позивач зазначав,що відповідач не виконала вказаний обов`язок та не повідомила страхову компанію у вказаний строк про ДТП з її участю, в зв`язку з чим просив стягнути з неї в порядку регресу суму у розмірі 11 850,42 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Судом не взято до уваги той факт,що повідомлення про ДТП фактично надійшло до страхової компанії 05.11.2015 року від учасника ДТП ОСОБА_2 ,а відтак позивач був обізнаний про наявність ДТП за автомобілем, що у нього застрахований,у встановлений законодавством строк,тому відсутні підстави для стягнення з неї матеріальної шкоди в порядку регресу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТДВ Страхова компанія « Альфа-Гарант» зазначило, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами й запобігти необґрунтованим виплатам. Зі змісту наведених правових норм можна зробити висновок: якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Позивач послався на правовий висновок ВСУ від 12.02.2014 року у справі №6-1цс 14. Відповідач не повідомив позивача про настання страхового випадку у триденний строк та не надав доказів про наявність поважних причин такого неповідомлення,в зв`язку з чим суд першої інстанції підставно стягнув з відповідача в порядку регресу вказану суму матеріальної шкоди.

Вислухавши доповідь судді,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТДВ страховою компанією «Альфа -Гарант» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме - автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04 листопада 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ,внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2016 року ОСОБА_1 було визнано винноюу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

05 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ страхової компанії «Альфа - Гарант» про виплату страхового відшкодування, яке було розглянуто позивачем і виплачено йому 05.05.2016 року 11850 грн.42 коп. платіжним дорученням № 22292 відповідно до страхового акту.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант», суд першої інстанції, пославшись на п.п. 33.1.2 ,33.1.4 пункту 33.1 статті 33, п.п. 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП, виходив з того, що відповідач не виконала вказаний обов`язок,не повідомила позивача про ДТП у вказаний строк,а тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами.

Крім того відповідач не надала суду жодних доказів, які б підтвердили поважність причин невиконання свого обов`язку щодо повідомлення страховика про ДТП.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції,

оскільки до них суд прийшов з порушенням норм матеріального права,які регулюють правовідносини,що виникли між сторонами та без врахування правових висновків Верховного Суду стосовно застосування відповідних норм матеріального права до спірних правовідносин.

Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1961-ІV), у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, повідомити страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторно-транспортне страхове бюро України про настання ДТП. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-ІV встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року в справі № 6-2011цс16.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погодився з викладеним у цій постанові правовим висновком і не вбачав підстав для відступлення від нього (справа № 752/9895/15-ц, провадження №61-4722 св 18, постанова від 14.02.2018 року).

Пред`явивши даний позов до ОСОБА_1 , ТДВ СК «Альфа - Гарант» обґрунтовував його лише тією обставиною, що відповідач не повідомив страховика про страховий випадок у строки передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Про те, що страховий випадок у даній справі є спірним, а страхова виплата здійснена позивачем є необґрунтованою, останній у позові не зазначав.

Отже, установлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності;потерпіла особа ОСОБА_2 на наступний день після ДТП повідомив позивача про ДТП, сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, унаслідок чого неповідомлення відповідачем страховика у триденний строк з моменту ДТП,а лише 10.11.2015 року про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову.

Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, унаслідок чого неправильно вирішив дану справу.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість рішення суду, унаслідок чого воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову зі стягненням з позивача на користь відповідача судового збору, сплаченого ним за подачу апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто у розмірі 2067,00 грн..

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа - Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа - Гарант» (місце знаходження: м. Київ, бул. Л. Українки, буд. 26, код ЄДРПОУ - 32382598) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) - 2067,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук