Справа № 405/6788/18
Провадження №2/405/1224/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Тюпі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький цивільну справу № 405/6788/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що він (позивач) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 598971 від 08.12.2014 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та постійно проживає за зазначеною адресою, при цьому, за даною адресою зареєстрований також його (позивача) син відповідач ОСОБА_2, який з вересня 2010 року за вказаною адресою не проживає, жодного разу з вересня, 2010 року відповідач на вказану адресу не зявляється, в квартирі відсутні його особисті речі, участі у сплаті комунальних послуг, - не приймає та зніматися з реєстраційного обліку в добровільному порядку не бажає.

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст. 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, про що позивач та відповідач судом повідомлені.

Позивач надав до суду заяву, зареєстровану за вх. № 6900 від 19 березня 2019 року, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розгляд справи повести за його відсутності в судовому засіданні, відповідач відзив на позов не подавав, як не подавав і будь-яких заяв, клопотань, у зв'язку з чим розгляд справи здійснено за наявними у справі доказами.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.12.2014 року позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира, за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30616081 від 08.12.2014 року, право приватної власності на обєкт нерухомого майна: за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 30615969, виданий 08.12.2014, видавник: Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області.

Відповідно до довідки ОЖБК № 94 від 26.09.2018 року ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: м. Кропивницький (м. Кіровоград), АДРЕСА_3, разом з ним зареєстровані: жінка ОСОБА_4, син ОСОБА_2, донька ОСОБА_5, онука ОСОБА_6, онук ОСОБА_7.

Крім того, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 08.10.2018 року, місце проживання ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано з 13.11.2007 року за адресою м. Кропивницький (м. Кіровоград), АДРЕСА_3.

Окрім того, відповідно до акта про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 26 вересня 2018 року, засвідченого начальником ОЖБК ОСОБА_8, складеного ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4 в присутності свідків: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, прож. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, прож. за адресою: Шевченка, 54-а, кв. 51, за яким встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.09.2010 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 і по теперішній час, особистих речей, які б належали йому за вказаною адресою, - не має.

Під час судового розгляду справи, судом також встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду від 14 травня 2018 року клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволено. Приведено вирок Калінінського районного суду м. Тюмені від 07.11.2017 року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідність із законодавством України. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вважати засудженим за ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на строк 8 (вісім) років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_2 остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Калінінського районного суду м. Тюмені від 07.11.2017 року у виді восьми років позбавлення без конфіскації майна та покарання, призначеного за вироком Нижнєвартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 23.05.2017 року (з урахуванням апеляційної ухвали судової колеги по кримінальним справам суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 26.07.2017 року) у вигляді 9 (девяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно визначивши до відбуття покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з 07 листопада 2017 року, зарахувавши в строк відбування покарання ОСОБА_2 покарання, відбуте за вироком Нижнєвартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 23.05.2017 року (з урахуванням апеляційної ухвали судової колегії по кримінальним справам суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 26.07.2017 року), з 03.11.2016 року по 06.11.2017 року. На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року) строк попереднього увязнення 03.11.2016 року по 20.06.2017 року включно зарахувати ОСОБА_2 в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою, зокрема, передбачено, що до членів сім'ї наймача належать чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

З свідоцтва про народження серії ІІ-ОЛ № 454045 судом встановлено, що ОСОБА_2 народився 31.05.1991 року, його батьками в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - ОСОБА_1, в графі «Мати» - ОСОБА_4, тим самим судом відзначається, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якими член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який набув права користування житловим приміщенням квартирою № 1 по вул. Шевченка, 54-а в м. Кропивницькому, не проживає в зазначеній вище квартирі з 01.09.2010 року, тобто понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач з 01.09.2010 року претендував на користування зазначеною квартирою, або ж намагався вселитися в квартиру, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою № 1 по вул. Шевченка, 54-а в м. Кропивницькому, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі № 6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, понесене позивачем, які складаються з судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 03.10.2018 року стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 1 в будинку № 54-а по вулиці Шевченка в м. Кропивницькому.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_11