233 № 233/4035/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 жовтня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Вареніченко В. А., розглянувши цивільну справу №233/4035/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням»,
24.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , пославшись на те, що з 18 жовтня 2008 року вона за нотаріально посвідченим договором є власником спірного житла. У придбаному нею житлі як член сім`ї попередньої власниці цього житла ОСОБА_5 зареєстрована відповідачка.
У спірному житловому приміщенні ОСОБА_2 , як відомо їй (позивачці) від сусідів, взагалі ніколи не проживала. Крім того, відповідачка не є членом її (позивача) родини.
Тож вважає, що відповідачка має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою спірного житлового приміщення.
У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову (а.с.31).
Відповідачка, повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву суду не надала.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків:
Спірне житлове приміщення розташоване в квартирі АДРЕСА_1 .
Власником будинку за вищевказаною адресою у відповідності до нотаріально посвідченого 18 січня 2008 року договору купівлі-продажу квартири за реєстром №241 (а.с.6,6 на зворотній сторінці), є позивач ОСОБА_1 . Право власності ОСОБА_1 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.01.2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17428011 від 21.01.2008 (а.с.7).
У відповідності до п.9 вищезгадуваного Договору купівлі-продажу квартири сторони за Договором - продавець ОСОБА_5 і покупець ОСОБА_1 домовилися про те, що зняття з реєстраційного обліку осіб, які в мешкають у відчужуваній квартирі, буде здійснено продавцем не пізніше дев`ятнадцятого січня дві тисячі восьмого року.
Проте, як на час купівлі позивачкою вказаного спірного житла, так і дотепер в ньому зареєстрована як член сім`ї продавця ОСОБА_5 відповідачка ОСОБА_2 , що вбачається з довідки Житлового кооперативу «Спутнік-22» за № 476 від 18.06.2019 (а.с.8).
Попре реєстрацію у спірному житловому приміщенні відповідачка у ньому не проживає і ним не користується, що підтверджено Актом про перевірку фактичного проживання громадян за адресою реєстрації від 18 червня 2019 року, і не спростовано відповідачкою (а.с.9).
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
За приписами ч.1 ст.156 ЖК України - члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України - до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідачка не є членом сім`ї позивачки.
Тож у відповідності до приписів ст.391 ЦК України позивачка як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом визнання членів сім`ї попереднього власника житла такими, що втратили право користування цим житлом, що є наслідком припинення права власності на це житло (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК).
За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з визнанням відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.
Оскільки позов задоволено, з врахуванням положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати - судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279, 280-282, 141 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя