РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.

за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

представника відповідача Яницької Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, місцезнаходження за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21, про повернення 1931,20 грн., набутих без достатніх правових підстав.

Позов подано з підстав повернення коштів, сплачених за проведення судової експертизи, призначеної у цивільній справі №523/728/17 та невиконаної відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Суворівським районним судом м. Одеси (головуючий суддя Малиновський О.М.) розглядалась цивільна справа № 523/728/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення грошових коштів.

12.10.2017 року судом по справі № 523/728/17 було постановлено ухвалу, відповідно до якої у справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, яка в подальшому була повернута відповідачем без виконання.

Позивачем за рахунком про проведення експертного дослідження від 01.11.2017 року №17-5064/33 сплачено на рахунок відповідача кошти у розмірі 1931,30 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.963574932.1 від 14.02.2018 року.

18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила повернути їй сплачені за експертизу кошти в сумі 1931,30 грн.

18.07.2018 року відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що вартість робіт фактично витраченого часу на попереднє вивчення матеріалів, з`ясування експертного завдання, оформлення клопотання про представлення додаткових матеріалів та складання повідомлення про неможливість надання висновку складає 742,80 грн.

06.08.2018, з метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся з претензією у порядку ст.16 ЦПК України до відповідача з проханням повернути кошти за не проведену судову експертизу, однак на момент подачі позовної заяви ні коштів, ні обґрунтованої відповіді на вказану претензію не отримав.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення коштів та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача надано до суду пояснення (відзив) на позов, в якому він зазначає, що24.10.2017 року до ОНДІСЕ надійшла ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2017 р. щодо проведення авто-товарознавчої експертизи по цивільній справі №523/728/17 за позовом ОСОБА_3 . до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення грошових коштів. 07.11.2017 року до Суворовського районного суду м. Одеси було направлено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової авто-товарознавчої експертизи та рахунок від 01.11.2017 р. на суму 1931 грн. 28 коп. У клопотанні експерт попереджав, що у разі ненадання додаткових матеріалів та оплати рахунку протягом 45 днів на адресу суду буде надіслано повідомлення про неможливість проведення експертизи.

В результаті несвоєчасної оплати рахунку експертного дослідження та незадоволення клопотання експерта про надання транспортного засобу для огляду, авто-товарознавче експертне дослідження не було проведено ОНДІСЕ, ухвала суду та матеріали справи були повернені без виконання.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції №53/5 «строк проведення експертизи починається з робочого дня, наступного за днем надходження матеріалів до експертної установи, і закінчується у день складання висновку експерта (повідомлення про неможливість надання висновку)». Тобто до строку проведення експертизи включається попереднє вивчення матеріалів, складання клопотань та виставлення рахунку.

Експертом було визначено що за ступенем складності експертиза відноситься до середньої, визначено необхідну кількість годин для проведення експертизи, а саме 13 експертогодин та виставлено рахунок на суму 1931 грн. 28 коп., але у зв`язку з незадоволенням клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів та здійснення оплати експертизи несвоєчасно, експертом було затрачено лише 5 експертогодин. Розмір витрат за проведення судової експертизи у 2017 році визначався Наказом Міністерства юстиції України №229/5 від 31.01.2017 року «Про встановлення нормативної вартості однієї експертогодини у 2017 році», згідно якого вартість однієї експертогодини у 2017 році становить: експертиза середньої складності - 123,8 грн.

Тому, за попереднє вивчення матеріалів, заявлення клопотань експертом було затрачено 5 (п`ять) експертогодин, що дорівнює 742,80 грн.

Отже, суму за проведення експертизи було встановлено відповідно до затраченого часу експерта при проведенні експертизи відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, на думку представника відповідача Гедзелівській 3.3. підлягає поверненню сума у розмірі 1188,50 грн. з урахуванням вирахованих витрат за проведення експертизи.

Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові, розгляд справи просив провести з його відсутності.

Представник відповідача після оголошення у судовому засіданні перерви до суду не з`явився, був повідомлений належним чином.

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Суворовським районним судом м. Одеси (головуючий суддя Малиновський О.М.) розглядалась цивільна справа № 523/728/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення грошових коштів.

12.10.2017 року судом по справі № 523/728/17 було постановлено ухвалу, відповідно до якої у справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: яка ринкова вартість автомобіля Мітсубісі Лансер, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_1 на даний час? Дослідження зазначеного питання ухвалено провести на підставі документів наявних в матеріалах цивільної справи № 523/728/17-ц. Проведення експертизи доручено експертам ОНДІСЕ, оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , роз`яснено сторонам положення ст.146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена ухвала суду надійшла до ОНДІСЕ 24.10.2017 року.

01.11.2017 року судовим експертом за ЦПД з ОНДІСЕ МЮ України ОСОБА_4 . заявлено клопотання, відповідно до якого судовий експерт просив надати письмову вказівку щодо можливості визначення середньої вартості автомобіля та здійснити оплату вартості експертизи.

24.01.2018 року судовим експертом за ЦПД з ОНДІСЕ МЮ України Лузановим О. П . складено повідомлення №17-5064 про неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі №523/728/17.

13.03.2018 року судом по справі № 523/728/17 було постановлено ухвалу, відповідно до якої поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя, стягнення грошових коштів та призначено справу до судового розгляду, оскільки матеріали справи було повернуто на адресу суду з експертної установи 06.03.2018 р.

07.06.2018 року судом по справі № 523/728/17 було постановлено ухвалу, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 року по справі №523/728/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 року про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2018 року по справі № 523/728/17 відкрито касаційне провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, витребувано із Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу № 523/728/17.

Як встановлено судом, позивачем за рахунком про проведення експертного дослідження від 01.11.2017 року №17-5064/33 сплачено на рахунок відповідача кошти у розмірі 1931,30 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.963574932.1 від 14.02.2018 року.

18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила повернути їй сплачені кошти в сумі 1931,30 грн.

18.07.2018 року відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що вартість робіт фактично витраченого часу на попереднє вивчення матеріалів, з`ясування експертного завдання, оформлення клопотання про представлення додаткових матеріалів та складання повідомлення про неможливість надання висновку складає 742,80 грн.

06.08.2018, з метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся з претензією у порядку ст.16 ЦПК України до відповідача з проханням повернути кошти за не проведену судову експертизу, однак на момент подачі позовної заяви ні коштів, ні обґрунтованої відповіді на вказану претензію не отримав.

21.01.2019 року ОНДІСЕ було перераховано на особистий рахунок позивача кошти у розмірі 1188,50 грн. (з урахуванням вирахованих витрат на проведення експертизи).

18.02.2019 року позивач надав до суду заяву, в якій підтвердив факт отримання зазначених коштів, та зазначив, що решту позовних вимог підтримує у повному обсязі.

Питання проведення судових експертиз (їх призначення, проведення, у тому числі в частині оплати) регулюється Закону України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. №53/5 з наступними змінами, ст. ст. 86, 143 ЦПК України (в редакції, що діяла на час призначення судом експертизи по справі № 523/728/17), ст.ст. 103-107, 133, 139 ЦПК України (в редакції, що діяла на час подання позову).

Відповідно до п.п.1.3, 1.8, 1.9 вищевказаної інструкції відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів, посадових осіб Державної податкової адміністрації України, Державної митної служби України, Державної виконавчої служби, на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають свої інтереси, та їх представників, нотаріусів банківських установ, страхових компаній, а також інших юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України.

Підставою для проведення експертиз відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або письмове звернення потерпілого чи сторони захисту кримінального провадження (далі - документ про призначення експертизи (залучення експерта)), у якому обов`язково зазначаються реквізити, перелік питань, поставлених експерту, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Підставою для проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридичної або фізичної особи) з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.

У випадках, передбачених законодавством, експертною установою надсилається рахунок вартості робіт за проведення експертиз (експертних досліджень).

Судом встановлено, що відповідач повинен був провести експертизу, призначену ухвалою суду.

Статтею 14 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про судову експертизу" незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Позивачем не надано доказів оскарження дій чи висновку експерта, притягнення його до відповідальності тощо.

Згідно п 4.13 вказаної інструкції висновок експерта (повідомлення про неможливість надання висновку) розглядається керівником підрозділу та керівником експертної установи (або його заступником) і направляється органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Якщо при ознайомленні з висновком експерта буде встановлено, що дослідження проведені з недотриманням чи відхиленням від методики дослідження, керівник експертної установи може передоручити проведення судової експертизи комісії експертів, до якої включається також експерт, який проводив попереднє дослідження.

Висновок експерта або повідомлення про неможливість надання висновку, який дається поза експертною установою (у судовому засіданні, на місці події), розглядається керівником експертної установи після надходження матеріалів експертизи до експертної установи. Про зауваження, які виникли в керівника експертної установи після ознайомлення з висновком експерта (повідомлення про неможливість надання висновку), він може повідомити органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

У разі виявлення у висновку експерта технічних помилок та/або недоліків за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівника установи висновок повертається експерту для доопрацювання.

Судом встановлено, що під час розгляду судом цивільної справи № 523/728/17 питання про повернення грошових коштів за проведення експертизи вирішено не було.

Відповідно до ч.2 ст.86 ЦПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. У разі неоплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи.

Статтею 139 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позову) врегульовано питання витрат, пов`язаних зокрема з проведенням експертиз.

Проте, нормами цивільно-процесуального закону не передбачено, як саме вносять кошти на оплату експертизи: на рахунок суду чи експертної установи.

ОСОБА_1. за проведення експертизи, призначеної судом по справі № 523/728/17, сплачувала кошти безпосередньо на рахунок експертної установи на підставі виставленого рахунку.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» указано, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

При цьому витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК). Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України «Про судову експертизу»). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи (частина друга статті 86 ЦПК) і настають наслідки, передбачені частиною першою статті 146 ЦПК.

Суд враховує, що положеннями чинного цивільного законодавства не врегульований порядок повернення коштів за експертизу, яка не була проведена.

Однак, суд вважає, що оскільки експертиза була призначена ухвалою суду, а не самостійно замовлена стороною, то питання повернення коштів, сплачених на її проведення, має вирішити суд у порядку, передбаченому для питань судових витрат.

При звернені з позовом позивач просив стягнути сплачену за експертизу суму, посилаючись на норми законодавства, що регулюють питання повернення безпідставно набутого майна.

Стаття 1212 ЦК України зобов`язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту права, яке вважає порушеним і в силу ст. 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку позивачем обрано невірний спосіб захисту, і у даному випадку належним способом захисту буде заявлення клопотання у справі №523/723/17 про повернення сплачених за експертизу коштів.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення коштів задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10-13, 55, 81, 89, 133, 141, 263, 264 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про повернення коштів, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.С. Єршова