Провадження № 2/234/2878/19
11 жовтня 2019 року м. Краматорськ
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Так, відповідно до позовної заяви, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу належить будинок АДРЕСА_1 . Разом з позивачем у будинку з 03.12.2010 року проживає її онук, відповідач по справі ОСОБА_3 , який є зареєстрованим за цією ж адресою. За весь час проживання відповідача у будинку, останній витрати на утримання будинку не несе, відновлювальні ремонтні роботи не виконує, комунальні платежі не сплачує. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє п"яні дебоші та сварки, на зауваження позивача не реагує, а навпаки виганяє її з житла, висловлює на її адресу погрози фізичною розправою та робить проживання в житлі нестерпним. З приводу неправомірної поведінки відповідача позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів, посадові особи яких складали у відношенні ОСОБА_3 адміністративні протоколи за вчинення домашнього насильства. В подальшому, відповідач був неодноразово притягнутий судом до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. На прохання позивача змінити місце проживання та добровільно виселитеся відповідач відповів відмовою та новими погрозами на адресу позивача. Позивач просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05.08.2019 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 03.09.2019 року, за результатами проведення підготовчого провадження справа була призначена до розгляду по суті.
В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, підтримала викладене в позовній заяві та просила суд про задоволення позову. Була не проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд
Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.03.1995 року ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 .
В будинку, що належить позивачу також проживає відповідач по справі ОСОБА_3 , який доводиться їй онуком, що зареєстрований за цією ж адресою.
Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 20.03.2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173- 2 КУпАП, тобто завдання насильства у сім`ї по відношенню до його бабусі ОСОБА_2
Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 20.03.2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173- 2 КУпАП, тобто завдання насильства у сім`ї по відношенню до його бабусі ОСОБА_2
Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 12.04.2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173- 2 КУпАП, тобто завдання насильства у сім`ї по відношенню до його бабусі ОСОБА_2 .
У відповідності до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положеннями ст. ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Нормами статті 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Відповідно до ст. 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Крім того, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1/ позбавлення права власності на житлове приміщення;2/ позбавлення права користування житловим приміщенням; 3/ виселення; 4/ визнання особи безвісно відсутньою; 5/ оголошення фізичної особи померлою.
З огляду на те, що цей Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язано з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду, з відповідача в доход держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн.
Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81,89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, задовольнити.
Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перешкоди у здійсненні нею права власності на будинок АДРЕСА_1 , що чиняться з боку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в доход держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Краматорського міського суду Д. Г. Костюков