Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

місто Київ

справа № 459/1583/14-ц

провадження № 61-33708св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича,

відповідач - Сокальський районний суд Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року у складі судді Левика Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У березні 2014 року Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича (далі - ФГ Бурки В. В.) звернулося до суду із позовом до Сокальського районного суду Львівської області про відшкодування майнової шкоди у розмірі 370 000, 00 грн та моральної шкоди у розмірі 4 000 000, 00 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що постановою судді Сокальського районного суду Львівської області Фарини Л. Ю. від 26 травня 2011 року скаргу ФГ Бурки В. В. та ОСОБА_1 на постанову старшого дільничного інспектора міліції Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області Сідельника О. Я. про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 на підставі пункту 2 статті 6 КПК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого частиною першою статті 249 КК України від 30 березня 2011 року, залишено без задоволення. Ця постанова ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2011 року скасована. Вважає, що постанова ухвалена без дотримання норм Конституції України та законів України, не ґрунтувалася на всебічному повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2014 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ФГ Бурки В. В. з тих підстав, що позов не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2014 року ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2017 року у задоволенні заяви ФГ Бурки В. В. про перегляд ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2014 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу ФГ Бурки В. В. на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав несплати судового збору за подання апеляційної скарги.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ФГ Бурки В. В. просило скасувати ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 8, 22, 40, 55, 56, 124 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частину другу статті 3 Закону України «Про судовий збір», частину третю статті 61 ЦПК України

(в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року). Суд не звернув увагу, що позовна заява містить вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням судді, тому позивач за подання позову про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, звільняється не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних і касаційних скарг.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у червні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України 2004 року, відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судом апеляційної інстанції установлено, що ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2014 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ФГ Бурки В. В. до Сокальського районного суду Львівської області про відшкодування майнової шкоди у розмірі 370 000, 00 грн та моральної шкоди у розмірі 4 000 000, 00 грн, завданих в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило, зокрема, приниження його честі, гідності, ділової репутації.

Вважаючи наявними підстави для перегляду ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2014 року за нововиявленими обставинами, ФГ Бурки В. В. звернулося до Червоноградського міського суду Львівської області із заявою про перегляд зазначеного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2017 року у задоволенні заяви ФГ Бурки В. В. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 07 квітня 2014 року відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ФГ Бурки В. В. у травні 2017 року звернулося з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2017 року апеляційну скаргу ФГ Бурки В. В. на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2017 року залишено без руху у зв`язку з тим, що заявником не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що норма пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» стосується лише звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, а не за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у такій категорії справ, а тому заявнику надано строк для сплати судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали ФГ Бурки В. В. 07 липня 2017 року звернулося до Апеляційного суду Львівської області із листом про продовження строку виконання зазначеної ухвали, просило зазначити положення Конституції України, якими апеляційний суд керувався, визначаючи суму судового збору, та уточнити його розмір.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ФГ Бурки В. В. про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2017 року, апеляційну скаргу ФГ Бурки В. В. на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2017 року залишено без руху та заявникові наданий строк для її виконання, а саме для сплати судового збору.

ФГ Бурки В. В . у серпні 2017 року звернулося до Апеляційного суду Львівської області із листом про продовження строку виконання ухвали суду, просило зазначити положення Конституції України, якими суд керувався визначаючи суму судового збору та уточнити його розмір.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ФГ Бурки В. В. про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2017 року, апеляційну скаргу ФГ Бурки В. В. на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Визнаючи неподаною апеляційну скаргу ФГ Бурки В. В., апеляційний суд виходив з того, що заявник у встановлений строк, а саме протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2017 року, не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню.

З такими висновками апеляційного суду Верховний Суд погодитись не може, з таких підстав.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції, тлумачить наведену статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою), визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» визначено об`єкти справляння судового збору.

Положеннями пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що не справляється судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Аналіз зазначених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при поданні окремих позовів, та певні категорії осіб незалежно від категорії позову звільняються не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження

№ 14-57цс18) та Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 61-35691св18.

З урахуванням наведеного та змісту заявлених позовних вимог, ФГ Бурки В. В. звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2017 року на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України

«Про судовий збір».

Всупереч нормам процесуального права апеляційний суд не взяв до уваги доводи та аргументи апеляційної скарги та дійшов помилкового висновку про необхідність сплати заявником судового збору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції для продовження розгляду справи, а саме для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко