Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 676/2792/16-ц

провадження № 61-34233св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (у ході розгляду справи змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2017 року у складі судді Вдовичинського А. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Пастощука М. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що за умовами укладеного кредитного договору від 29 листопада 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 17 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30 квітня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 40 444,29 грн, з яких: тіло кредиту - 17 999,73 грн; відсотки за користування кредитом - 18 910,78 грн; 1 1131,67 грн - пеня і комісія за порушення умов договору, а також штрафи відповідно до пунктів 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована складова) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1 902,11 грн.

Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2010 року у розмірі 37 010,51 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 17 999,73 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 910,78 грн; пеня - 100 грн, а також 1 261 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належно не виконала свої зобов`язання за кредитним договором від 29 листопада 2010 року, внаслідок чого виникла заявлена банком заборгованість.

При цьому, суд відмовив банку у стягненні з відповідача на його користь штрафу, оскільки одночасне його стягнення з пенею є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення, що є недопустимим відповідно до положення статті 61 Конституції України.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються наданими доказами. Стягнутий розмір кредитної заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову банку.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що кредитні кошти з її кредитної картки були зняті невідомою особою, шахрайським шляхом. Вона кредитних коштів не отримувала та не користувалася ними.

Посилається на те, що суди не врахували правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та того, що банк безспірно не довів, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує, що суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи і правильно її вирішили. Вважає, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29 листопада 2010 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві міститься інформація про те, що вона ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та погодилася з ними. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить її підпис в заяві. Також, вона зобов`язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Відтак, між сторонами виникли правовідносини внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої.

Банк свої зобов`язання за укладеним кредитним договором виконав.

Кредитний ліміт ОСОБА_1 встановлювався з 31 травня 2013 року у розмірі 17 000 грн, з 10 червня 2013 року - 18 000 грн.

ОСОБА_1 належно свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 40 444,29 грн, з яких: тіло кредиту - 17 999,73 грн; відсотки за користування кредитом - 18 910,78 грн; 1 1131,67 грн - пеня і комісія за порушення умов договору, а також штрафи відповідно до пунктів 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована складова) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1 902,11 грн.

29 грудня 2014 року близько 16.00 год. у м. Кам`янець-Подільському невстановлена особа, представившись працівником служби безпеки «ПриватБанку», зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволоділа номером карти № НОМЕР_1 , із якої у подальшому зняла 13 000 грн та номером картки № НОМЕР_2 , із якої у подальшому зняла 19 000 грн, чим спричинила ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну суму 32 000 грн.

Факт списання коштів 29 грудня 2014 року з кредитного рахунку відповідачки № НОМЕР_2 у сумі 18 997 грн підтверджується випискою по особовому рахунку наданому позивачем. На виконання ухвали суду про надання відомостей, що містять банківську таємницю позивачем надано відповідь від 22 березня 2017 року із змісту якої вбачається, що з карти відповідача було здійснено транзакції, а саме 812 грн - PORTMONE.MOBILE, PORTMONE.MOBILE, KYIV та 18 185 грн - переказ коштів зі своєї карти, технічно неможливо надати інформацію стосовно особи, номеру рахунку, адреси та інших відомостей, які мають відношення до переказів, оскільки їх було здійснено за допомогою стороннього еквайзеру.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Залишаючи без змін рішення районного суду, яким позов банку було задоволено частково, апеляційний суд вказав, що ОСОБА_1 не виконувала належно умови кредитного договору, тому заявлена банком заборгованість є обґрунтованою. При цьому апеляційний суд вказав, що підстави для звільнення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання за кредитним договором відсутні

Проте, з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна, оскільки він є передчасним. Судом не взято до уваги та належно не перевірено доводів відповідача щодо відсутності її вини у несанкціонованому списанні коштів з її карткового рахунку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8, 9 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_1 повідомила невстановленим особам номер своєї картки, після чого були здійснені протиправні перекази коштів з її рахунку.

Проте, суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір, не врахував, що банком не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, є підставою для притягнення саме її до цивільно-правової відповідальності, що є його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України 2004 року.

Повідомлення ОСОБА_1 невстановленим особам номеру картки не дає змоги ініціювати платіжні операції за кредитною карткою і саме по собі не може бути свідченням безспірності того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації та внаслідок цього саме на неї має бути покладена відповідальність за вказаний переказ коштів.

Частиною першою статті 10 ЦПК України 2004 року визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною першою статті 11 ЦПК України 2004 року встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною першою статті 57 ЦПК України у редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до положень частини третьої статті 10, частин першої, четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення вимог статей 212-215, 315 ЦПК України 2004 року не забезпечив повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, не з`ясував обставин справи, які необхідні для правильного її вирішення, не врахував та не перевірив доводів апеляційної скарги відповідача, формально розглянувши справу, передчасно погодився з висновками місцевого суду та відмовив у задоволенні її апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості під час розгляду справи в касаційному порядку встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо, тому справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи, після повного та всебічного встановлення обставин справи, вирішуючи її по суті, крім іншого, апеляційному суду, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, необхідно врахувати правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), предметом розгляду у якій були подібні правовідносини.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк