Справа № 524/7467/19
Провадження № 2-з/524/101/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року Суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука Предоляк О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно позивачем подано заявупро забезпечення позову, яка мотивована тим, що 08 серпня 2012 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики. Відповідно до умов даного договору, відповідач отримав позику в розмірі 50 000 доларів США. Внаслідок невиконання ОСОБА_2 умов договору, звернулась з позовом до останнього про стягнення боргу за договором позики, загальна сума заборгованості з врахуванням відповідальності передбаченої ст. 625 ЦК України становить 160 632 доларів США 81 цент. Вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову у виді арешту на майно відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Зазначає щодо опублікування оголошення на сайті про продаж належного відповідачу майна.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на гараж з надбудовою тренажерного залу та офісних приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , загальною площею 547,0 кв.м., власником якого є ОСОБА_2 ,

Ухвалою від 22.10.2019 року відкрито провадження у справі.

Враховуючи, що по справі відкрито провадження, справа підсудна Автозаводському районному суду м.Кременчука, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Вид заходів забезпечення позову, який просить застосувати заявник, а саме накладення арешту на майно до вирішення спору по суті, не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача на володіння та користування його майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет позовних вимог стягнення боргу у розмірі 160 632 доларів США, вартість майна на яке заявник просить накласти арешт, яка згідно звіту про оцінку майна становить 2 880 000 грн., наведені позивачем доводи та надані документи, які підтверджують наявність спору та можливість відчуження належного відповідачу майна, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, як обґрунтована, а вид забезпечення позову буде співмірним із позовними вимогами.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача і не є обмеженням прав відповідача в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - задовольнити.

Накласти арешт на гараж з надбудовою тренажерного залу та офісних приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , загальною площею 547,0 кв.м., власником якого є ОСОБА_2 , відповідно до Договору купівлі-продажу гаражів з надбудовою тренажерного залу та офісних приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. від 01.08.2012.

Стягувач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Боржник до ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С.Предоляк