ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 641/3412/18

провадження № 22ц/818/2626/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра»,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року в складі судді Колодяжної І.М.,

у с т а н о в и в:

В травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 28 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 (позичальником) та ОСОБА_2 (поручителем) укладено Договір «Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449, відповідно до умов якого позичальник отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в розмірі 69 300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В цей же день на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 6/4/33/2007/840-П/450.

ОСОБА_1 належним чином не виконав умови договору та порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 15 травня 2018 року у нього утворилась заборгованість в сумі 58 994 доларів США 60 центів та 428 869 грн. 06 коп., яка складається з: 36 760 доларів США 86 центів - заборгованості за кредитом; 22 233 доларів США 74 центи заборгованості за відсотками; 428 869 грн. 06 коп. пеня за прострочення сплати кредиту.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь заборгованість за Договором «Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449 від 28 листопада 2007 року в сумі 58 994 доларів США 60 центів та 428 869 грн. 06 коп.

02 грудня 2018 року ОСОБА_4 представник ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що при визначенні грошового зобов`язання не забороняється використовувати як грошовий еквівалент іноземну валюту, однак порядок визначення сум, що підлягають сплаті у гривнях, в договорі не визначено. У зв`язку з цим вважав, що договір є нікчемним.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 зобов`язання за Договором «Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449 від 28 листопада 2007 року не виконав в повному обсязі та сплатив останній платіж 04 листопада 2013 року. Однак з позовом банк звернувся лише 23 травня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

05 квітня 2019 року ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договором передбачено обов`язок позичальника повернути суму кредиту та проценти відповідно до графіку погашення заборгованості в термін до 20 листопада 2014 року. Відмовляючи в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в пункті 7.3. договору сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності на 10 років. Отже, строк позовної давності за вимогами позивача спливає 20 листопада 2024 року, а не 20 листопада 2017 року, як зазначено в рішенні суду, і відповідно, строк позовної давності на час звернення позивача з позовом до суду не сплив.

19 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 відповідачі рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 28 листопада 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 (позичальником) та ОСОБА_2 (поручителем) укладено Договір «Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449, відповідно до умов якого позичальник отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит в розмірі 69 300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном погашення до 20 листопада 2014 року.

В цей же день на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

ОСОБА_1 належним чином не виконав умови договору та порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 15 травня 2018 року у нього утворилась заборгованість в сумі 58 994 доларів США 60 центів та 428 869 грн. 06 коп., яка складається з: 36 760 доларів США 86 центів - заборгованості за кредитом; 22 233 доларів США 74 центи заборгованості за відсотками; 428 869 грн. 06 коп. пеня за прострочення сплати кредиту.

Згідно з розрахунком, наданим банком, ОСОБА_1 здійснив останній платіж 04 листопада 2013 року в сумі 8 967 грн. 17 коп.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

В пункті 7.3. Договору «Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449 від 28 листопада 2007 року сторони, керуючись статтею 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років.

Враховуючи, що ОСОБА_1 здійснив останній платіж 04 листопада 2013 року в сумі 8 967 грн. 17 коп., позов пред`явлено 30 травня 2018 року, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пропуском ПАТ КБ «Надра» строку позовної давності є помилковим.

Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості в солідарному порядку, судова колегія керується таким.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Умовами договору поруки, укладеного з ОСОБА_6 , сторони погодили, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов`язань згідно з умовами цього договору (пункт 5.3.).

Тобто договором поруки, укладеного з ОСОБА_6 , не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, а наявний в договорі пункт 5.3., яким встановлено, що договір поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов`язань згідно з умовами цього договору, не може вважатися строком його дії, оскільки не відповідає змісту статей 251, 252 ЦК України, де визначено, що з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається саме календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Крім того, слід зауважити, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 251 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

В пунктах 4.3.3., 4.3.4., 4.3.5. Договору«Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449 від 28 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 (позичальник), ОСОБА_2 (поручитель) та ПАТ «КБ «Надра», зазначено, що позичальник зобов`язаний сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у пунктах 2.2.1., 2.2.2. цього Договору; у випадку порушення виконання зобов`язань? сплатити банку штрафні санкції, визначені у цьому Договорі; у випадках, визначених в цьому Договорі, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги банку про дострокове повне виконання зобов`язань, виконати зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, отриманих в рамках кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим Договором та можливих штрафних санкцій.

Оскільки в пунктах 1.1.4. та 7.3. Договору «Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449 від 28 листопада 2007 року сторони погодили термін погашення кредиту до 20 листопада 2014 року та дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років, який на момент звернення до суду із позовом ще не настав, ОСОБА_1 здійснив останній платіж 04 листопада 2013 року в сумі 8 967 грн. 17 коп., позов пред`явлено 30 травня 2018 року, заборгованість в сумі 58 994 доларів США 60 центів та 428 869 грн. 06 коп., яка складається з: 36 760 доларів США 86 центів - заборгованості за кредитом; 22 233 доларів США 74 центи заборгованості за відсотками; 428 869 грн. 06 коп. пеня за прострочення сплати кредиту, підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку.

Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення заборгованості за Договором «Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449 від 28 листопада 2007 року з ОСОБА_6 відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір в розмірах 29 592 грн. 47 коп. за подання ПАТ КБ «Надра» позовної заяви та 44 388 грн. 71 коп. за подання ПАТ КБ «Надра» апеляційної скарги документально підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 2, 131).

Оскільки апеляційна скарга ПАТ «КБ «Надра» підлягає частковому задоволенню, сума судового збору в загальному розмірі 73 981 грн. 18 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» в частковому порядку, тобто по 36 990 грн. 59 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за Договором «Автопакет» № 6/4/33/2007/840-К/449 від 28 листопада 2007 року в розмірі 58 994 доларів США 60 центів (п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири доларів США 60 центів) та 428 869 грн. 06 коп. (чотириста двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят дев`ять грн. 06 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» 73 981 грн. 18 коп. (сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна грн. 18 коп.) судового збору в частковому порядку по 36 990 грн. 59 коп. з кожного (тридцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто грн. 59 коп.).

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова