Справа № 369/5230/18
Провадження № 2/369/1744/19
19.09.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Заїці О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
У травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 20 серпня 2016 року ОСОБА_2 позичила у позивача 600 гривень під 120 % річних. Позичені кошти ОСОБА_2 обіцяла повернути до 01.09.2016 року з урахуванням відсотків.
На час звернення з позовом до суду ОСОБА_2 борг не повернула.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно даного розрахунку за період з 20.08.2016 року по 20.08.2017 року сума винагороди процентів від суми позики становить 1 320 грн., з 21.08.2017 року по 21.08.2018 року сума винагороди процентів від суми позики становить 2 904 грн..
Керуючись ст. ст. 1046-1048(1) ЦК України позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 2 904 грн..
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву, в якій позивач позов підтримав та просив проводити розгляд справи у його відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки позивач ОСОБА_1 в поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач ОСОБА_2 повідомлялась належним чином про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2016 року ОСОБА_2 , взяла у борг у ОСОБА_1 600 грн., які зобов`язалась повернути йому до 01 вересня 2016 року.
На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 видала письмову розписку (договір позики) від 20 серпня 2016 року.
Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Станом на час звернення з позовом до суду відповідач ОСОБА_2 борг позивачу ОСОБА_1 не повернула.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого відсотку річних за весь час прострочення.
За період з 20.08.2016 року по 20.08.2017 року та з 21.08.2017 року по 21.08.2018 року заборгованість ОСОБА_2 становить: за період 2016-2017 р.р. 600 грн. х 120% = 720 грн.; 600 грн. + 720 грн. = 1320грн.; 2017-2018 р.р. 320 грн. х 120 % = 1 584 грн.; 1 320 грн. + 1 584 грн. = 2 904 грн..
Враховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе обов`язків по поверненню коштів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню суми боргу в загальному розмірі 2 904 грн..
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави.
Керуючись ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 15, 16, 625, 1046, 1047,1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 80, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 904 грн. суми боргу за Договором позики від 20 серпня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя Л.М. Ковальчук