Справа № 203/4241/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю представника позивача - Христян М. О .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 14.01.2003 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №DNC0R003241652, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 2713 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 31% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконувала свої зобов?язання за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останньої заборгованість в сумі 45385 грн. 92 коп., яка виникла станом на 22.11.2018 року та складається з заборгованості по відсоткам в сумі 983 грн. 20 коп., пені в сумі 44402 грн. 72 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній.

Відповідачка за неодноразовими викликами до суду не з`явилась, про поважність причин своєї неявки не повідомила, відзив на позов не надала.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.01.2003 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №DNC0R003241652, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 2713 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 31% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконувала свої зобов?язання за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останньої заборгованість в сумі 45385 грн. 92 коп., яка виникла сатном на 22.11.2018 року та складається з заборгованості по відсоткам в сумі 983 грн. 20 коп., пені в сумі 44402 грн. 72 коп.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

В свою чергу, ч.1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно правових висновків, наведених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2008 року по справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором процента за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок. Умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Під час розгляду справи в суді представник позивача зазначив, що раніше за рішенням суду в рамках цивільної справи №203/787/15-ц з відповідачки вже стягувалась заборгованість за кредитним договором №DNC0R003241652 від 14.01.2003 року.

Згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.04.2015 року по цивільній справі №203/787/15-ц, що є у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що в лютому 2015 року банк вже звертався з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNC0R003241652 від 14.01.2003 року, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за цим кредитним договором, яка виникла станом на 02.02.2015 року, в сумі 38332 грн. 33 коп. та складалась з заборгованості за тілом кредиту в сумі 2576 грн. 70 коп., по процентам в сумі 3175 грн. 34 коп., пені в сумі 39059 грн. 86 коп., частина якої в сумі 6479 грн. 57 коп. стягнута за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.02.2014 року.

Рішенням від 02.04.2015 ркоу позов банку було задоволено частково та з відповідачки була стягнута заборгованість за кредитним договором у вигляд нарахованої за період з 02.02.2014 року по 02.02.2015 року пені в сумі 3868 грн. 14 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог було відмовлено, оскільки суд встановив, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.02.2014 року з відповідачки на користь банку вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором №DNC0R003241652 від 14.01.2003 року, що виникла станом на 01.07.2013 року, в сумі 6479 грн. 57 коп., що складалась з заборгованості за тілом кредиту в сумі 2576 грн. 70 коп., по процентам в сумі 3702 грн. 87 коп., пені за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року в сумі 200 грн.

Згідно уомв п.1.1 кредитного договору №DNC0R003241652 від 14.01.2003 року вбачається, що кредит надався строком на 12 місяців по 14.01.2004 року включно.

Відповідно до положень п.п.3.1,3.3,3.5 було встановлено обов?язок позичальника здійснювати щомісячну сплату процентів та остаточно погасити проценти не пізніше дня повного погашення кредиту.

Таким чином, судом встановлено, що строк повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами згідно умов кредитного договору сплив 14.01.2004 року. Залишок заборгованості по тілу кредиту та нарахованим відсоткам був стягнутий з відповідачки на користь банку за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.02.2014 року. Крім того, вказаним рішенням та рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.04.2015 року з відповідачки за несвоєчасне виконання зобовязань було стягнуто неустойку у вигляді пені.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку, що у позивача були відсутні підстави для подальшого нарахування процентів та пені, а його права та інтереси в даному випадку могли бути забезпечені відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

В звязку з цим, суд приходить до виснвоку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по справі

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,530,1048,1050,1054 ЦК України, ст.ст.2, 4,5,10,11, 12,76-81,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак