Справа № 456/1713/19
Провадження № 2/456/993/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2019 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів у порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 11 163,55 грн., а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликався на те, що 06.08.2015 між ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ НОМЕР_1 8348231, забезпечений транспортний засіб КАМАЗ 55102 д.н. НОМЕР_2 , зі строком дії з 07.08.2015 до 06.08.2016.

01.10.2015 у м. Городок по вул. Львівська відбулось зіткнення забезпеченого транспортного засобу КАМАЗ 55102 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу MAN TGA18.400 д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди транспортний засіб MAN TGA18.400 д.н. НОМЕР_3 був пошкоджений. Винуватцем даної ДТП згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2015 та постанови Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2015 є ОСОБА_1 , який порушив правила дорожнього руху перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки автомобіль MAN TGA18.400 був застрахований згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 006-0466724/05 НОМЕР_4 від 10.04.2015 у ПрАТ «СК «Брокбізнес», тому такими на виконання умов вказаного договору потерпілому було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 11 163,55. В подальшому позивачем на підставі претензії ПрАТ «СК «Брокбізнес» та звіту про оцінку №Ю-00569 на користь ПрАТ «СК «Брокбізнес» було здійснено виплату страхового відшкодування за пошкодження автомобіля MAN TGA18.400 д.н. НОМЕР_3 у розмірі 11 163,55 грн, що стверджується платіжним дорученням №ЗР024772 від 05.05.2016.

Оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння у них у відповідності до ст. 1191 ЦК України та п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів» виникло право на регресний позов до нього як до водія, який спричинив ДТП. Зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив кошти у порядку регресу, тому вони вимушені звернутись до суду з даною позовною заявою.

Представник позивача адвокат Боднарук І.Ю. у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомила. Надіслала на адресу суду заяву згідно якої просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та просить такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Макота В.М. в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Від адвоката Макоти М.В. поступило клопотання, згідно якого такий просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволені позову з підстав викладених ним у клопотанні про застосування строків позовної давності. Так зокрема в даному клопотанні представник відповідача вказав, що позивач помилково вважає спірні правовідносини, які виникли між сторонами регресом, оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що між сторонами виникли відносини суброгації. Зазначив, що ці інститути мають різний режим правового регулювання: регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки факт заподіяння шкоди відбувся 01.10.2015, а позовна заява була подана у суд 08.05.2019, тому строк позовної давності визначений чинним законодавством у три роки минув, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини таких, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Так судом з`ясовано, що 01.10.2015 у м. Городок Львівської АДРЕСА_1 по вул. Львівській, мала місце дорожньо транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки КАМАЗ 55102, н.з. НОМЕР_5 порушив вимоги п.п.1.5, 10.9 ПДР, а саме під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб, був неуважним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем MAN TGA18.400 д.н. НОМЕР_3 , який належить на праві власності ТзОВ «Танк Транс», під керуванням ОСОБА_3 в результаті чого обидва автомобілі отримали технічні пошкодження.

У відповідності до копії постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2015 ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Окрім цього, згідно копії постанови Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2015 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за вчинення 01.10.2015 р. адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом КАМАЗ 55102, н.з. НОМЕР_5 у стані алкогольного сп`яніння./а.с.6-7/

10.04.2015 між ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» та ТзОВ «Танк Транс» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0466724/05НТ, відповідно до умов якого було застраховано, зокрема, транспортний засіб MAN TGA18.400 д.н. НОМЕР_3 . Строк дії договору з 17.04.2015 по 21.04.2016./а.с.11/

06.08.2015 між ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ НОМЕР_1 8348231 строком дії до 06.08.2016. Забезпечений транспортний засіб КАМАЗ 55102 д.н. НОМЕР_2 ./а.с.4/

Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу № Ю-00569 від 19.10.2015, а також розрахунку страхового відшкодування від 21.12.2015 ПрАТ СК «Брокбізнес» виплатила страхувальнику -ТзОВ «Танк Транс», страхове відшкодування у розмірі 11 163,55 грн., що стверджується копією платіжного доручення № 20487 від 28.12.2015./а.с.12, 18-19/

В подальшому, у відповідності до претензії отриманої від ПрАТ СК «Брокбізнес» від 21.03.2016, розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 86 від 04.05.2016 та страхового акту №86 від 04.05.2016 ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 05.05.2016 здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ СК «Брокбізнес» у розмірі 11 163,55 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № ЗР024772 від 05.05.2016. /а.с.9-10, 20-22/

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування»).

Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед

іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них зокрема відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Суд проаналізувавши клопотання представника відповідача про застосування у даній справі строків позовної давності, оскільки між сторонами виникли суброгаційні правовідносини, строк позовної давності по яких починається з моменту настання страхового випадку, приходить до переконання що таке є безпідставним та не ґрунтуються на чинному законодавстві України. Так, представник відповідача посилаючись на правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 04.07.2018 справа № 910/2603/17, від 10.07.2019 справа №740/2234/16ц, якими Суд формує єдину правозастосовну практику у відносинах страхування, фактично здійсню неправильне тлумачення таких висновків та підміну понять з метою уникнення відповідальності відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15ц зробила правовий висновок, який суд з урахуванням ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно якого вбачається те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у

передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотньої вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом.

Такими законами, зокрема є норми ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» відповідно до яких до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Згідно правового висновку зробленого у постанові Верховного суду від 10.07.2019 у праві № 740/2334/16-ц строк позовної давності по суброгаційних позовах починається від дня настання страхового випадку.

З урахуванням вищенаведених норм права, суд приходить до переконання, що у результаті виконання умов договору добровільного страхування та проведення ПрАТ «СК «Брокбізнес» виплати ТзОВ «Танк Транс» страхового відшкодування, у деліктному зобов`язанні, яке виникло між відповідачем та потерпілим, відбулась заміна кредитора, а саме до страховика потерпілого - ПрАТ «СК Бробізнес» перейшло право вимоги до винної особи, у межах виплаченого страхового відшкодування, яким даний суб`єкт скористався та пред`явив суброгаційну вимогу до боржника у деліктному зобов`язанні, яким у даному випадку виступає страховик завдавача шкоди, а саме позивач ПрАТ «УСК«Княжа Вієна Іншуранс Груп». Страхове відшкодування було вплачено позивачем на користь «СК «Брокбізнес» у добровільному порядку, у зв`язку з чим деліктне зобов`язання між завдавачем шкоди та потерпілим припинилось належним його виконанням (ст. 599 ЦК України). Тобто правовідносини між сторонами, у межах яких можливе предявлення суброгаційного позову, припинились.

У відповідності до ст. п 38.1.1а. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки водій забезпеченого транспортного засобу відповідач ОСОБА_1 вчинив ДТП перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що стверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2015 та постановою Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2015, які набрали законної сили, а тому у відповідності до ст. 81 ЦПК України має преюдиціальне значення в даній справі, тому позивач і набув право пред`явити до відповідача регресний позов.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до обгрунтованого висновку, що між сторонами виникли саме страхові правовідносини, які засновані на регресі, та які регулюються ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253 - 255 цього Кодексу.

За приписами ст. 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із ч.1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.(ч.6 ст. 261 ЦК України)

А тому, відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 № 6-2806цс16.

Як встановлено судом, у даній справі днем виконання основного зобов`язання є день сплати ПрАТ «УСК«Княжа Вієна Іншуранс Груп потерпілому «СК «Брокбізнес» 05.05.2016 страхового відшкодування у сумі 11 163,55 грн.

Отже, за змістом вищенаведених норм загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 06.05.2019р. і спливає у відповідне число і місяць останнього року строку. Тобто, у спірних правовідносинах позовна давність спливає у число та місяць останнього (третього) року, а саме 05.05.2019.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 02.05.2019, згідно відбитку органу поштового зв`язку на конверті, тобто до спливу строку позовної давності.

Будь- яких належних, достовірних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б спростовували суму боргу в розмірі 11 163,55 грн., суду не представлено та таких у у судовому засіданні не здобуто, заперечень не висловлено, також не заявлено перед судом жодного клопотання щодо забезпечення будь-яких доказів задля спростування суми боргу.

Зважаючи на викладене, повністю, всебічно та об`єктивно проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зокрема врахувавши те, що відповідач ОСОБА_1 вчинив ДТП у стані алкогольного сп`яніння, тому зобов`язаний відшкодувати позивачу суму у межах виплаченого за нього потерпілому страхового відшкодування, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір в сумі 1921 гривні підлягає стягненню з відповідача у користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ПозовПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів у порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 11 163 (одинадцять тисяч сто шістдесять три) гривні 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір у розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Позивач:Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», місцезнаходження, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, , банк: Столична філія ПАТ КБ «Приватбанк», р/р НОМЕР_6 , МФО 380269.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, АДРЕСА_2 .

Суддя: Н. М. Янів