Справа № 361/1684/19
Провадження № 2/361/1963/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 жовтня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Броварицивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання особи таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, щовтратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 2/3 житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Нещодавно позивач дізналася, що у вищезазначеному будинку зареєстрований відповідач: ОСОБА_3 , 1968 року народження.

Відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, й не здійснює жодних дій, які б вказували на зацікавленість у користуванні житлом. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не проживає в будинку позивача і ніколи не проживав, а його реєстрація перешкоджає позивачу у здійсненні користування та розпорядженням своїм майном, позивач змушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 02квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Позивач та представник позивача у судовому засідання позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Пояснення надали аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримує повністю, просить задовольнити, вказала, що відповідач у вищезазначеному будинку ніколи не проживав і не проживає на даний час.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є чоловіком позивачу, вони одружились у 1993 році, та як подружжя почали проживати у АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживали його теща ОСОБА_6 та батько позивача ОСОБА_7 . Спочатку помер батько, а потім у 2002 році мати ОСОБА_6 . Після смерті батьків будинок перейшов по спадщині його дружині та її сестрі. За весь час їх спільного проживання у будинку та і по даний час, відповідач ОСОБА_3 ніколи не проживав у будинку, та і взагалі це стороння для сім`ї особа. Яким чином він був зареєстрований за вказаною адресою не відомо.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд можеухвалитизаочнерішення на підставінаявних у справідоказів, якщовідповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місцерозглядусправи, повторно у судовезасідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщопозивач не заперечуєпроти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, вислухавши позивача та представника позивача, допитавши свідка ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину № 007886 від 14 червня 2017 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 89541771 від 14 червня 2017 року, ОСОБА_1 є власником 2/3 частини, з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився брат померлого ОСОБА_8 житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 7,8).

Згідно із листа № Х 46 від 16 січня 2019 року наданого до суду вбачається, що відповідач дійсно значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 47 від 10 січня 2019 року та довідки № 2087 від 14 грудня 2016 року відомо, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований і проживав за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10,11).

Відповідно до актів обстеження житлових умов від 15 жовтня 2018 року та 15 лютого 2019 року складених депутатом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_9 у присутності сусідів: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає (а.с. 12,13).

Згідно із свідоцтва про право на спадщину № НМЕ 007884 від 14 червня 2017 року відомо, що ОСОБА_1 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 2/3 частки, з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився брат померлого ОСОБА_8 (а.с. 55).

Згідно до договору № ВЕЕ 921178 від 17 березня 2007 року, вбачається, що ОСОБА_1 перейшла у власність земельна ділянка площею, 2,46 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП „Богданівське Богданівської сільської ради, Броварського району Київської області (а.с. 57).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та

ст. 150 Житлового кодексу України (далі ЖК України), які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що ОСОБА_3 за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а ОСОБА_3 визнанню таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Радзівіл А.Г.