ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2019 року

м. Харків

справа №626/416/19

провадження №22-ц/818/4421/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Красноградське комунальне підприємство «Водоканал»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красноградського комунального підприємства «Водоканал» про порушення прав споживача за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 17 липня 2019 року, постановлене під головуванням судді Рибальченко І.Г., в залі суду в місті Красноград Харківської області, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Красноградського комунального підприємства «Водоканал» про порушення прав споживача.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 17 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що відповідачем порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо його права на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації щодо об`єму робіт на виконання послуги, а саме: на видачу технічних умов на встановлення засобу обліку споживання води (водоміру). Надані Красноградським комунальним підприємством «Водоканал» копії калькуляцій на видачу технічних умов на установку та опламбування засобів обліку води в квартирах багатоповерхових будинків та приватному секторі для населення не засвідчені відповідачем, що свідчать про те, що у підприємства не існувало такої інформації на момент його звернення (станом на жовтень 2018 року). Крім того відповідач не склав письмовий договір на виконання послуги по виготовленню технічних умов на встановлення засобу обліку споживання води. ОСОБА_1 вважає, що відповідач одноосібно прийняв рішення щодо огляду місця можливого встановлення засобу обліку води, без погодження зі споживачем дати огляду, склав відповідний акт огляду за його відсутності, при цьому несвоєчасно надав споживачу об`єм необхідних робіт по виготовленню технічних умов, ціну робіт та умови оплати.

Директор Красноградського комунального підприємства «Водоканал» Дубина М.П. надав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Красноградського районного суду Харківської області від 17 липня 2019 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що саме по собі направлення повідомлення про те, що роботи по видачі технічних умов, установки та опломбування засобів обліку виконуються згідно калькуляції та за рахунок коштів споживача носить у собі інформативний характер, а отже вказані дії відповідача не можна визнати нечесною підприємницькою діяльністю в розумінні ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Після звернення позивача ОСОБА_1 28.12.2018 року, 03.01.2019 року йому була направлена відповідь за №5 на його лист, тобто в передбачений законом строк. ККП "Водоканал", не надавав відмову позивачу укласти договір, після виконання іншої стороною свого зобов`язання пов`язаного з оплатою послуги, яку він бажав отримати. Відсутні також підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, яке надає йому Красноградське комунальне підприємство «Водоканал» за адресою: АДРЕСА_2.

Розрахунок об`єму спожитої води проводиться виходячи із встановлених норм споживання, без лічильника.

23 жовтня 2018 року позивач звернувся до Красноградського комунального підприємства «Водоканал» із заявою про надання технічних умов для встановлення лічильника обліку споживання води у його будинку.

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 повторно подав до відповідача заяву щодо бездіяльності працівників КП «Водоканал» по виконанню замовленої ним послуги - надання технічних умов для встановлення лічильника споживання води (а.с.7).

03 квітня 2019 року позивач звернувся до директора Красноградського комунального підприємства «Водоканал» із заявою, в якій просив скласти з ним договір на виконання послуги щодо виготовлення технічних умов на встановлення лічильника комерційного обліку споживання води у його будинку, відповідно до заяви від 23.10.2018 року (а.с.42).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачем порушені вимоги Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про захист прав споживачів». Вчасно він не отримав належної відповіді від Красноградського комунального підприємства «Водоканал» на подані ним заяви щодо надання технічних умов для встановлення лічильника обліку споживання води у його будинку та щодо укладення договору на виконання вищевказаної послуги. З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив суд визнати, що підприємство (Красноградське комунальне підприємство "Водоканал" - далі ККП "Водоканал") порушило відносно нього Закон України "Про захист прав споживачів" та ненадало достовірної та своєчасної інформації до замовлення послуги на виготовлення технічних умов на встановлення засобу обліку споживання води; порушило право позивача на вільний вибір об`єму послуги, нав`язував непотрібний об`єм послуги. Крім того, позивач просив визнати, що відповідач не склав письмовий договір на виконання послуги по виготовленню технічних умов на встановлення засобу обліку споживання води та всупереч Закону України "Про звернення громадян" своєчасно не надав відповіді на його письмові заяви від 23.10.2018 та 28.12.2018, а також просив зобов`язати ККП "Водоканал" надати послугу по виготовленню технічних умов на встановлення засобу обліку споживання води за місцем проживання позивача, склавши письмовий договір. Просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування заподіяної моральної шкоди 1500 грн.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року.

Згідно статті 4 вказаного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Виконавцем житлово-комунальних послуг є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Стаття 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як наведено у статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Матеріали справи свідчать про те, що 23 жовтня 2018 року позивач звернувся до Красноградського комунального підприємства «Водоканал» із заявою про надання технічних умов для встановлення лічильника обліку споживання води у його будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

31 жовтня 2018 року представники Красноградського комунального підприємства «Водоканал» виїхали за адресою місця проживання ОСОБА_1 для вирішення питання щодо огляду та визначення місця встановлення засобу обліку холодної води. Актом від 31.10.2018 року, складеного представниками відповідача, підтверджено, що обстеження об`єкту було проведено у присутності дружини абонента ОСОБА_1 В результаті обстеження виявлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , засіб обліку холодної води можливо встановити в приміщенні, розташованого безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу. Про що було повідомлено дружину абонента (а.с.22).

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 повторно подав директору Красноградського комунального підприємства «Водоканал» заяву щодо бездіяльності працівників КП «Водоканал» по виконанню замовленої ним послуги - надання технічних умов для встановлення лічильника споживання води (а.с.7).

03 січня 2019 року відповідачем на вищевказану заяву позивача від 28.12.2018 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» надана відповідь, в якій роз`яснено абоненту, що обладнання вузла обліку здійснюється за рахунок споживача; роз`яснено також, що з калькуляцією за послуги на видачу Технічних умов, установку та опламбування засобів обліку холодної води споживач може ознайомитися у зручний для нього час (а.с.24).

Вказаний лист був направлений на адресу ОСОБА_1 , проте не отриманий позивачем, а повернутий підприємству за закінченням строків зберігання (а.с.25-28).

Роботи по видачі технічних умов, установки та опламбуванню засобів обліку холодної води виконуються у відповідності до калькуляції на дані послуги.

Відповідно до п.5.2., п. 5.3. Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190 «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», вузли обліку повинні розташовуватися на мережі споживача, як правило на межі балансової належності виробника та споживача, обладнання яких здійснюється за рахунок споживача.

Пунктом 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що роботи з установлення засобів обліку води проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.

Засоби обліку повинні бути опламбовані представником виробника і захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються (п.5.10. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України).

Згідно п. 5.6., 5.7. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, до початку розробки технічної документації вузла обліку споживач повинен отримати від виробника вихідні дані, а також рекомендації щодо типу засобів обліку. Вихідні дані видаються за заявою споживача в 15-денний термін. Вибір засобів обліку здійснює споживач, виходячи з отриманих вихідних даних, одержаних від виробника. Установка засобів обліку здійснюється відповідно до проекту, погодженого з виробником.

З матеріалів справи убачається, що 29.03.2019 року та 03.04.2019 року ОСОБА_1 звертався із заявами до директора Красноградського комунального підприємства «Водоканал», в яких просив надати інформацію: чи надає підприємство ККП «Водоканал» послугу щодо виготовлення проекту на встановлення лічильника комерційного обліку споживання води у побутових споживачів? Якщо так, то що необхідно для складання договору між споживачем та підприємством на виконання такої послуги, ціна такої послуги? Позивач просив підприємство укласти з ним договір на виконання послуги щодо виготовлення проекту на встановлення лічильника комерційного обліку споживання води у його будинку (а.с.42-43).

05 квітня 2019 року директором Красноградського комунального підприємства «Водоканал» надана мотивована відповідь на вищезазначені заяви позивача (а.с.44).

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів протиправних дій відповідача у спірних правовідносинах.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач зобов`язаний укласти з ним договір щодо виготовлення проекту на встановлення лічильника комерційного обліку споживання води, - спростовуються вимогам закону.

Спірні правовідносини не передбачають обов`язкового укладення договору на регулювання правовідносин щодо виготовлення проекту на встановлення лічильника обліку споживання води.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Висновок суду першої інстанції про безпідставність та недоведеність позовних вимог, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 17 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 28.10.2019 року.