Справа № 159/3334/19
Провадження № 2/159/1026/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, старший державний виконавець Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Хорунжа Наталія Степанівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що з постанови від 16.01.2018 про відкриття виконавчого провадження позивачу стало відомо про вчинення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Бондар І.М. виконавчого напису № 9068 від 15.09.2017 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором № 231482-СRED від 02.06.2008 в сумі: залишок заборгованості за кредитом - 4188,61 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 16853,12 доларів США; штраф - 1052,09 доларів США, що еквівалентно 563534,01 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн., а всього 566534,01 грн. На підставі виконавчого напису винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника. Позивач зазначає, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2013 у справі № 202/25064/13-ц, провадження № 2/202/4787/2013, з позивача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» вже була стягнута заборгованість за кредитним договором № 231482-СRED від 02.06.2008 в сумі 92461 грн. 06 коп., що за курсом НБУ становить 11567,29 дол. США, яка складається з наступного: 2937,05 дол. США - заборгованість за кредитом; 7990,03 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,28 дол. США - штраф (фіксована частина); 608,93 дол. США - штраф (процентна складова). Вказане судове рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. З наданої Банком виписки від 17.09.2017 слідує, що станом на 16.08.2017 заборгованість позивача за кредитним договором становить 22103,82 долари США, що складає 563783,97 грн. Зі змісту виконавчого напису нотаріуса вбачається, що сума, яка підлягає стягненню становить 22093,82 долари США, що складає 563534,01 грн., тобто різниця розміру заборгованості складає 10 доларів США, що еквівалентно 249,96 грн. З наданої Банком виписки від 17.09.2017 слідує, що розрахунок сформовано 16.08.2017, однак строк, за який провадиться стягнення у виконавчому написі нотаріуса значиться по 18.08.2017 з різницею у два дні. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 9068 від 15.09.2017 не отримував від відповідача та позивача оригіналу кредитного договору, первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення; виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказані обставини вказують на спірний розмір заборгованості, невідповідність періоду стягнення зазначеним у виписці даним та невідповідність сум, що підлягають до стягнення. Позивач вказує, що нотаріус не мав право вчинити 15.09.2017 виконавчий напис поза межами трирічного строку, який закінчився 20.11.2012, тому у нотаріуса були відсутні правові підстави на власний розсуд обчислювати строк позовної давності поза загальними правилами його обчислення. Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Починаючи з 20 листопада 2009 року, з врахуванням норм ст.ст.253, 257, ч.1 ст.261 ЦК України, Акціонерному товариству КБ «Приват Банк» було відомо про порушення свого права і з цієї дати у нього виникло право вчиняти дії для захисту цього права протягом трьох років, тобто позовна давність спливла 20.11.2012 року. Позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу Бондар І.М. № 9068, виданий 15.09.2017, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором № 231482-СRED від 02.06.2008 у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 4188,61 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 16853,12 доларів США; штраф - 1052,09 доларів США; а всього - 22093,82 доларів США 82 центи, що за курсом НБУ станом на 18.08.2017 становить 563534,01 грн., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн. всього - 566534,01 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Заперечення відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Пояснення третьої особи щодо позову.

Представник Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у поясненні на позов вказує, що на підставі виконавчого напису № 9068 від 15.09.2017, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Бондар І.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором № 231482-СRED від 02.06.2008 в сумі: залишок заборгованості за кредитом - 4188,61 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 16853,12 доларів США; штраф - 1052,09 доларів США, що еквівалентно 563534,01 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн., а всього 566534,01 грн. та заяви стягувача, 16.01.2018 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. На підставі виконавчого напису та відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 15.05.2019 було винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Дії державного виконавця були правомірними та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Просив залишити позовну заяву без розгляду.

Пояснення третьої особи щодо позову.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського округу Бондар І.М. у своїх поясненнях на позов вказує, що безспірністю вимог кредитора, в розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат», є не доведеність боргу, а сам факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презюмується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, це не письмові докази наявності боргу, а докази наявності кредитних правовідносин. Тобто, нотаріус, під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, передбачених Переліком для вчинення виконавчого напису. Вважає, що вона діяла у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України і позов є безпідставним.

Мотивувальна частина рішення.

Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 231482-CRED від 02.06.2008, ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 6000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.11.2009 року. Вимоги до відповідача ОСОБА_1 , що випливають з вказаного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № 231482-CRED від 02.06.2008 року у сумі 92461 грн. 06 коп., що за курсом НБУ становить 11567,29 дол. США, яка складається з: 2937,05 дол. США - заборгованість за кредитом; 7990,03 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,28 дол. США - штраф (фіксована частина); 608,93 дол. США - штраф (процентна складова). Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму 10000,00 грн. Стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» сплачений судовий збір у розмірі 1024 грн. 61 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Зазначене рішення перебувало на примусовому виконанні у Ковельському міськрайонному відділі державної виконавчої служби.

15.09.2017 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 9068 від про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором № 231482-СRED від 02.06.2008 у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 4188,61 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 16853,12 доларів США; штраф - 1052,09 доларів США, а всього - 22093 долари США 82 центи, що еквівалентно 563534,01 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн., а всього 566534,01 грн.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок) та постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Перелік документів).

Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява також може містити іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Разом з тим, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, хоча сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про безспірність заборгованості боржника, а тому боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Під час розгляду справ такої категорії суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур та факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, та чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил дослідження доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Судом встановлено, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса загальний розмір заборгованості за кредитним договором, стягнутої за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2013 року, становив:

- 2937,05 дол. США - заборгованість за кредитом;

- 7990,03 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 31,28 дол. США - штраф (фіксована частина);

- 608,93 дол. США - штраф (процентна складова).

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором, зазначений у виконавчому написі нотаріуса, складає:

- залишок заборгованості за кредитом - 4188,61 доларів США;

- залишок заборгованості за відсотками - 16853,12 доларів США;

- штраф - 1052,09 доларів США.

Фактично судом стягнуто заборгованість в сумі 11567,29 доларів США, а за виконавчим написом сума заборгованості становить 20093,82 долари США.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 14-318цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи, що збільшення розміру заборгованості відбулося у зв`язку з нарахуванням АТ КБ «Приват Банк» процентів за користування кредитними коштами після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахована банком заборгованість не є безспірною, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України щодо застосування позовної давності, викладеним у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таким чином, оскільки і до щомісячних платежів застосовується строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, а з моменту укладення кредитного договору минуло понад три роки, заборгованість не може вважатись безспірною і такою, що підлягає стягненню шляхом видачі виконавчого напису. Нотаріус не наділений повноваженнями вирішувати, чи застосовувати позовну давність до щомісячних платежів, заборгованість за якими перевищує три роки, чи ні. Такими повноваженнями наділений суд, куди і належало АТ КБ «Приват Банк» звернутися.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору, терміном повного погашення кредиту є 20 листопада 2009 року.

Як вбачається з заяви АТ КБ «Приват Банк» про вчинення виконавчого напису, сума, яка підлягає сплаті станом на 18.08.2017 становить 22093,82 долари США.

До вказаної заяви АТ КБ «Приват Банк» надано виписку з рахунку боржника за кредитним договором станом на 18 серпня 2017 року, з якої вбачається, що останній платіж позивач здійснив 23.10.2009, починаючи з 23.11.2009 позивач припинив вносити будь-які платежі щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним.

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Тобто, починаючи з 23 листопада 2009 року, банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права, а відтак, загальний строк позовної давності стосовно щомісячних платежів сплив.

Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся до нотаріуса лише 15 вересня 2017 року, тобто після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги за щомісячними платежами та за кредитом в цілому.

Заборгованість за вказаними платежами була включена у загальний розмір заборгованості, щодо якої був вчинений оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса.

Оскільки з 23.11.2009 позивач коштів на погашення суми кредиту не вносив і з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, стягнення на підставі виконавчого напису не могло бути здійснене.

Аналогічно, щодо штрафу, який стягнутий на підставі виконавчого напису, існує спеціальний строк позовної давності тривалістю один рік, передбачений ст.258 ЦК України, і нотаріус не наділений повноваженнями вирішувати замість суду питання щодо цього строку.

Крім цього, заборгованість за кредитом, щодо якої вже відбувався судовий розгляд і вона була стягнута на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, не може вважатись безспірною і вона не може бути повторно стягнута цього разу за виконавчим написом. АТ КБ «Приват Банк» належало домагатися виконання попереднього рішення суду на підставі виконавчого листа, а не отримувати щодо цієї ж заборгованості ще один виконавчий документ у вигляді виконавчого напису.

Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис вчинений протиправно, тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.7-10, 12, 13, 142, 206, 247, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, ст.ст.18, 257, 626, 627, 1049, 1054 ЦК України, на підставі ст.88 Закону України «Про нотаріат», суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу Бондар Ірини Михайлівни від 15.09.2017 за № 9068 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором № 231482-СRED від 02.06.2008 у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 4188,61 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 16853,12 доларів США; штраф - 1052,09 доларів США; а всього - 22093,82 доларів США 82 центи, що за курсом НБУ станом на 18.08.2017 становить 563534,01 грн., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в сумі 3000 грн. всього - 566534,01 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, , рахунок № НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати у справі в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. Панасюк