ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/601/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Бондаренко С.І., Гончар Н.І.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне підприємство «Уманьводоканал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2019 про відмову у відкритті провадження (суддя в суді першої інстанції Гудзенко В.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживача шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

25.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, якою просила визнати протиправним надання недостовірних відомостей КП «Уманьводоканал» до Управління праці та соціального захисту населення про наявність заборгованості за житлового-комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 та зобов`язати відповідача надати достовірні відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 до Управління праці та соціального захисту населення, зазначаючи про те, що подання зазначеному Управлінню відповідачем відомостей про наявність заборгованості у позивача є перешкодою для отримання субсидії в неопалювальний період. Крім того, позивач вказує, що заборгованості перед відповідачем за надані послуги вона не має.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2019 відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою з посиланням на те, що даний спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, оскільки в даному випадку відповідач виступає в якості суб`єкта владних повноважень, надаючи відомості по особовому рахунку позивача Управлінню праці та соціального захисту населення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подала 01.10.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. В обґрунтування вказано на те, що спір у справі стосується захисту її прав, як споживача, щодо інформації по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору у цій справі є позовні вимоги про визнання протиправним надання відповідачем відомостей про наявність заборгованості у позивача по оплаті спожитих послуг та зобов`язання надати відомості про її відсутність.

Згідно положень ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, потрібно враховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, але й сутність (характер) таких правовідносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Зазначені висновки відображено в постанові ВП ВС від 18.04.2018, справа №910/8132/17.

Одночасно, відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З системного аналізу викладених вище норм права та суті спору в цій справі слідує, що позовні вимоги позивача стосуються змісту відомостей, які виникли в ході реалізації договірних правовідносин між сторонами справи щодо надання послуг з водопостачання, у яких позивач є споживачем таких послуг. Отже за наявності спору в таких правовідносинах його вирішення відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції.

При цьому, у колегії суддів по даній справі не має обґрунтованих підстав вважати, що відповідач у справі - комунальне підприємство « Уманьводоканал» взагалі є суб`єктом владних повноважень.

До того ж, та обставина, на яку послався суд першої інстанції, що ці відомості надаються відповідачем третій особі, яка навіть не є учасником даної справи, у ході здійснення управлінських функцій у сфері призначення субсидії, не має значення для вирішення питання про підвідомчість спору у справі, адже позивач не оспорює, власне, дії відповідача щодо надання відповідної інформації, а вказує на її помилковий зміст, стверджуючи про відсутність заборгованості перед відповідачем.

Таким чином висновки суду першої інстанції в цій справі про те, що спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства є помилковими.

У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду - Perez deRada Cavanilles проти Іспанії, № 2809095, рішення від 28.10.1998.

Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки по суті доводам його заяви.

Відповідно до положень п.4 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Отже ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2019 про відмову у відкритті провадження слід скасувати у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права - ст. 19 ЦПК України, а матеріали справи - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що цивільним процесуальним законодавством не передбачено право апеляційного суду по результатам апеляційного перегляду справи направляти її до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження (про що міститься прохання в апеляційній скарзі), що обумовлює часткове задоволення вимог апеляційної скарги в цій справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2019 про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживача шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії - скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 30.10.2019.

Суддя-доповідач

Судді