У Х В А Л А

"31" жовтня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/17482/19

провадження № 2/755/6603/19

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження та визначення способу участі батька у вихованні дитини,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження та визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 19 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або Господарським процесуальним кодексом України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначення поняття «адміністративна справа» наведено у пункті 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті. (ч. 2 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України)

Як убачається із змісту позовної заяви, позивач просить скасувати Витяг з Розпорядження № 810 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.10.2019 року, а також позивач просить встановити способи участі відповідача ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем у досліджуваній позовній заяві об`єднано декілька позовних вимог, що підлягають до розгляду у порядку різних видів судочинства, оскільки перша вимога позивача щодо скасування розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.10.2019 року про визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною є спором із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (індивідуальних актів та дій), що підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, та у даному спорі Окружним адміністративним судом м. Києва. (судова практика Окружного адміністративного суду м. Києва: справа № 826/8767/16 рішення від 03.07.2018 року; справа № 826/16856/18 рішення від 04.02.2019 року, справа № 753/10488/17 рішення від 10.10.2018 року)

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки згідно зі статтею 188 ЦПК не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства. (п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»)

Таким чином, на виконання вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2, суд відмовляє у відкритті провадження у даній справі в частині вимог позивача ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, оскільки дані спірні правовідносини підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства Окружним адміністративним судом м. Києва.

В частині вимог позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України Дніпровським районним судом м. Києва «ГІОЦ/КМДА» було здійснено запит до органу реєстрації місця проживання відповідача, що підтверджено рішенням суду, що є додатком до позовної заяви, та за паспортними даними ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної підсудності Святошинського районного суду м. Києва.

Таким чином, ураховуючи, що предмет спору становлять вимоги позивача про визначення способу участі батька у вихованні дитини, що не є вимогами розгляду спору у порядку альтернативної або виключної підсудності, - розгляд даної справи підлягає визначенню за загальними правилами підсудності, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Згідно ч. 9 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, а тому підлягає передачі до Святошинського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Я. Коласа, 27-А), до територіальної юрисдикції якого у порядку ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить розгляд вищезазначеної позовної заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 186-188, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження.

Позовну заяву в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини, - передати до Святошинського районного суду м. Києва, за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Передачу справи на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва здійснити протягом п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя: В.І. Галаган