ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/727/19 Справа № 204/7096/17 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія України «КРЕДО» про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТДВ «СКУ «КРЕДО» про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що приблизно о 22-00 годині 16 лютого 2017 року на перехресті вул. Шмідта та вул. Савченка в м.Дніпро сталася ДТП за участі автомобіля марки «Фольксваген-Транспортер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та належного йому на праві власності автомобіля марки «ТАТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . За фактом скоєного ДТП правоохоронними органами було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За результатами розгляду вказаного кримінального провадження Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 12 квітня 2017 року було винесено ухвалу суду, якою ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_3 , на підставі ст. 46 КК України. Як встановлено судом при розгляді вказаного вище кримінального провадження, в результаті ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку медичної експертизи № 775е/23 від 18 березня 2017 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. З матеріалів кримінального провадження №0000351 вбачається та підтверджується відповідною розпискою, що на відшкодування матеріальної шкоди (витрати на лікування) і моральної шкоди ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 15000 грн. Оскільки ОСОБА_2 інкриміноване правопорушення, яке відноситься до злочинів скоєних по необережності, приймаючи до уваги, що шкоду, спричинену ОСОБА_3 , останнім відшкодовано у повному обсязі, що може свідчити про примирення сторін, судом було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі положення ст. 46 КК України. Під час розгляду кримінального провадження №0000351 Красногвардійським районним судом встановлено, що ДТП яке мало місце 16 лютого 2017 року було спричинено у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 , які полягли у порушенні останнім п.16.11 Правил дорожнього руху України. Встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП. Так, під час ДТП, яке мало місце 16 лютого 2017 року, шкоди зазнав не лише сам ОСОБА_3 , а і власник автомобіля марки «ТАТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто позивач ОСОБА_1 , який є власником вказаного автомобіля. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2504/17/УД від 20 квітня 2017 року вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля марки «ТАТА LPT 613/38», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зазнав пошкодження в результаті ДТП, яке сталося 16 лютого 2017 року, становить 60 145 грн. 90 коп. ОСОБА_2 на момент ДТП працював у ПАТ КБ «ПриватБанк» та обіймав посаду водія-інкасатора-охоронця ГРУ, РУ, СФ, з 26 вересня 2016 року та на час скоєння ДТП він виконував посадові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, а тому саме банк має відповідати за позовом. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на свою користь матеріальну шкоду у сумі 60 145 грн. 90 коп. та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2 800 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 60 145 грн. 90 коп. та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2 800 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду від 30 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, за змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 цього ж Кодексу передбачено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: 1) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; 2) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; 3) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Отже, потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки «ТАТА LPT 613/38», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску (а.с. 6).

З ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року, яка набрала законної сили 20 квітня 2017 року, вбачається, що 16 лютого 2017 року, приблизно о 22:00 год., ОСОБА_2 , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по вул. В.Антоновича з боку вул. Робочої в напрямку вул. Ю.Савченко в м. Дніпро. На шляху руху ОСОБА_2 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожніх обставин та їх змінам, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Шмідта із другорядної дороги, не надав дорогу автомобілю марки «ТАТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що наближався до даного перехрестя по головній дорозі вул. Шмідта зліва направо по ходу його руху, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Фольксваген-Транспортер», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», невиконання якого згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 6/10.1-213 від 21 березня 2017 знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали (а.с.7-9).

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вказаною ухвалою суду від 12 квітня 2017 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_3 , кримінальне провадження було закрито.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З полісу серії АІ НОМЕР_4 8784613 ТДВ «СКУ «КРЕДО», строк дії якого з 11 жовтня 2016 року до 10 жовтня 2017 року включно, вбачається, що на час скоєння ДТП 16 лютого 2017 року цивільно-правова відповідальність володільця інкасаторського транспортного засобу ПАТ КБ «Приватбанк» - автомобіля «Фольксваген Транспортер», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована (а.с.156).

20 березня 2017 року судовим експертом Дроздовим Ю ОСОБА_4 В., в присутності ОСОБА_1 був складений протокол огляду колісного транспортного засобу ТАТА LPT 613/38, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 16 лютого 2017 року, в якому було зафіксовано характер та об`єм пошкодження вказаного транспортного засобу. Вказаний протокол був підписаний судовим експертом Дроздовим Ю.В. та ОСОБА_1 , який погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу без зауважень (а.с. 23-26).

Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ № 2504/17/17 від 21 квітня 2017 року, складеного за заявою ОСОБА_1 судовим експертом Дроздовим Ю.В. (свідоцтво Міністерства юстиції України № 544 від 28 вересня 2001 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії), вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу автомобіля ТАТА LPT 613/38, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що мало місце 16 лютого 2017 року, становить 60 145 грн. 90 коп. (а.с. 11-22).

Витрати на залучення спеціаліста, які поніс позивач складають 2 800 грн. (а.с. 46).

Позивач ОСОБА_1 звертався до ТДВ «СКУ «КРЕДО» з вимогою про виплату йому страхового відшкодування та листом від 21 червня 2017 року страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що постраждалий отримав відшкодування шкоди в результаті ДТП з посиланням на вказану вище ухвалу суду від 12 квітня 2017 року (а.с.173).

Судом встановлено, що водій ОСОБА_2 , який є винним у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 16 лютого 2017 року за участі автомобілів «Фольксваген Транспортер», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та ТАТА LPT 613/38, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди працював в ПАТ КБ «Приватбанк» на посаді водія-інкасатора-охоронця ГРУ, РУ, СФ, що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 10).

Також ці обставини було встановлено під час розгляду Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська кримінального провадження № 0000351 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про що зазначено в ухвалі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року (справа № 204/1958/17, провадження № 1-кп/204/275/17).

Таким чином, вказана дорожньо-транспортна пригода сталась під час виконання ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків, що свідчить про наявність підстав для цивільно-правової відповідальності ПАТ КБ «Приватбанк» за завдану шкоду їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Апеляційним судом витребувалися та оглядалися матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000351 від 17 лютого 2017 року за ч.1 ст.286 КК України відносно ОСОБА_2 .

З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що на відшкодування матеріальної шкоди (витрати на лікування) і моральної шкоди ОСОБА_3 , який керував на момент ДТП належним позивачу ОСОБА_1 автомобілем, отримав від ОСОБА_2 15000 грн., що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься в матеріалах кримінального провадження.

Отже, кошти у розмірі 15000 грн. від винного у скоєнні ДТП ОСОБА_5 отримав постраждалий у результаті ДТП - ОСОБА_3 , який отримав травми та вказані кошти були сплачені ОСОБА_5 на відшкодування ОСОБА_3 матеріальної шкоди (витрати на лікування) і моральної шкоди.

Позивачу ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого автомобіля в результаті ДТП, матеріальні збитки відшкодовані не були, не відновлено його порушене право, а тому він має право вимоги до відповідача на відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач ОСОБА_1 обрав спосіб захисту своїх порушених прав, який виразився у безпосередньому зверненні до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичної особи, працівником якої ОСОБА_5 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків було завдано матеріальної шкоди в результаті ДТП.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачу була відшкодована спричинена в результаті ДТП матеріальна шкода, належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді