Справа № 201/5496/19
Провадження № 2/201/2413/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 жовтня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - адвоката Стрельникової С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом зняття з реєстрації (а.с. № 2-6).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У цій квартирі зареєстровані його колишня дружина - ОСОБА_2 та її син від першого шлюбу - ОСОБА_3 . З часом відносини між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 значно погіршились, у зв`язку з чим наприкінці 2017р., остання разом з сином зібрали свої речі та поїхали в невідомому напрямку. В січні 2018р. ОСОБА_2 повідомила, що бажає розірвати шлюб та з цього часу відповідачі у квартирі не проживають, їх особистих речей немає, вони не беруть участь у витратах з утримання квартири та оплаті комунальних послуг, проте вони залишаються зареєстрованими за вказаною адресою, не користуючись зазначеним житлом. 24.03.2018р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив усунути перешкоди у користуванні майном шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.05.2019р. позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №21).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 23.10.2019р. позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідачі не проживають в квартирі з січня 2018р., їх особистих речей немає та вони не беруть участі у витратах з утримання житла та оплаті комунальних послуг. Крім того, зазначив, що визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом зняття з реєстрації необхідно для оформлення субсидії. Просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Стрельникова С.Г. (діє на підставі ордеру про надання правової допомоги від 15.07.2019р. та договору № 29 про надання правової допомоги від 15.07.2019р. - а.с. № 40,41) в судовому засіданні 23.10.2019р. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві .

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судові засідання, які призначалися на 17.07.2019р. та 23.10.2019р. двічі поспіль не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи кожного разу повідомлялися шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, між тим конверти були повернуті до суду з відміткою «не проживає» (а.с. № 30-31, 32, 44-45), Крім того, про судове засідання, призначене до розгляду на 23.10.2019р. відповідачі також були повідомлені шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с № 47).

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР в судові засідання, які призначалися на 17.07.2019р. та 23.10.2019р. не з`явився, про дату та час слухання справи, кожного разу був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази(а.с. № 29, 43). До суду, 31.05.2019р. та 10.09.2019р. від директора департаменту Пономарьова А.С. надійшли заяви про розгляд справи за відсутності представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, рішення просив прийняти відповідно до чинного законодавства та за результатами розгляду справи направити відповідне рішення ( а.с. № 34,46).

За ч.4 ст. 223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст.210 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача (представника), вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу за відсутності відповідачів та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому главою 11 розділу ІІІ ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.247 ЦПК України під час судового розгляду справи судом здійснене повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вислухав пояснення позивача та його представника, допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України закріпив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1994р. (а.с. № 12).

Відповідачка ОСОБА_2 була дружиною позивача з 14.07.2000р., шлюб було розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 24.03.2018р. (а.с. № 8, 9), а відповідач ОСОБА_3 син колишньої дружини.

Відповідачі зареєстровані у належній позивачеві квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 2810 про склад сім`ї від 11.04.2019р. (а.с. № 15) та довідками ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 27.05.2019р. (а.с. № 24,25).

Судом при розгляді цієї справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживають без поважних причин, принаймні з січня 2018р.

В матеріалах справи наявний акт, затверджений начальником дільниці КП «Жилсервіс» ДМР від 04.04.2019р. , згідно якого відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 01.01.2018р. не проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а .с.№18).

Також, обставини тривалої відсутності відповідачів без поважних причин за місцем реєстрації були підтверджені в судовому засіданні 23.10.2019р. поясненнями свідків.

Так, свідок ОСОБА_4 (а.с. № 49,50), яка працює консьєржкою в буд. АДРЕСА_1 з 2013р. підтвердила, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають приблизно 2 роки, а позивач проживає один. Також свідок суду повідомила, що коли вона приносила квитанції позивачу, відповідачів вона не бачила та їхніх особистих речей не було. Також свідок підтвердила те, що вона підписували акт від 04.04.2019р. про непроживання відповідачів у зазначеній квартирі та підтверджує його зміст.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 ( а.с. № 51,52) також підтвердив ті обставини, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають приблизно 2 роки, а позивач проживає один. Крім того, підтвердив те, що він підписував акт від 04.04.2019р. про непроживання відповідачів у зазначеній квартирі та підтверджує його зміст.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає встановленим період непроживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в квартирі з січня 2018р.

Відповідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше півтора року, а саме з січня 2018р., не мешкають за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття останніх з реєстрації.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, а також приймаючи до уваги, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2-ї групи, суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі по 768грн.40коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ст.ст. 259, 263-265, ч.4 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом зняття з реєстрації - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн.40коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн.40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.