КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Суханової Є.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Амельченка Вячеслава Павловича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року позов ОСОБА_2 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Амельченко Вячеслав Павлович подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

27 вересня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Амельченка Вячеслава Павловича про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на зареєстровану за ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2001 га, кадастровий номер::01:037:0028, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Заява мотивована тим, що є реальна загроза відчуження на належну ОСОБА_2 Ѕ частку земельної ділянки площею 0,2001 га, кадастровий номер::01:037:0028, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Дослідивши заяву та матеріали справи апеляційний суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення з таких підставою.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, за приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є таким, що не відповідає вимогам закону.

Керуючись ст..ст. 153-155 ЦПК України , суддя-

у х в а л и л а :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Амельченка Вячеслава Павловича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на зареєстровану за ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2001 га, кадастровий номер::01:037:0028, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Зазим`є, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду Є.М. Суханова