КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/8166/19 головуючий у суді І інстанції: Андрейчук Т.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", державного реєстратора комунального підприємства "Світоч" міста Києва Алієва Гусейна Азіза Огли, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів акціонерного товариства "Укрсоцбанк", державного реєстратора комунального підприємства "Світоч" м. Києва Алієв Г.А. Огли, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 вересня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ "УніКредит Банк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", було укладено договір про іпотечний кредит №MRTG-04. Поручителем за указаним договором є ОСОБА_2 .. Для забезпечення виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань, взятих на себе за договором про іпотечний кредит від 12 вересня 2008 року №MRTG-04 між ним та ТОВ "УніКредит Банк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", було укладено іпотечний договір від 12 вересня 2008 року №MRTG-04/S, згідно з яким ОСОБА_1 передав в іпотеку АТ "Укрсоцбанк" квартиру АДРЕСА_1 . АТ "Укрсоцбанк" звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом набуття права власності на указане майно. Право власності на квартиру зареєстровано за іпотекодержателем 25 січня 2019 року державним реєстратором КП "Світоч" м. Києва Алієвим Г.А. Огли. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджували, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось з порушенням законодавства, а тому просили суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП "Світоч" м. Києва Алієва Г.А. огли про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ "Укрсоцбанк"; скасувати державну реєстрацію права власності права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ "Укрсоцбанк".

26 червня 2019 року до відкриття провадження у справі представниками позивачів подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вони просили суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за АТ "Укрсоцбанк". В обґрунтування вимог заяви заявники покликались на те, що право власності на вказаний об`єкт нерухомості неправомірно зареєстровано за АТ "Укрсоцбанк", а невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість АТ "Укрсоцбанк" або іншим особам вчинити дії, спрямовані на відчуження квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за акціонерним товариством "Укрсоцбанк".

В апеляційній скарзі відповідач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги інтересів позивача та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також не вирішив питання щодо необхідності зустрічного забезпечення позову відповідно до 154 ЦПК України. Зазначає, що позивачем ОСОБА_3 не надано жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб.

Позивачі, відповідач - Державний реєстратор комунального підприємства "Світоч" міста Києва Алієва Гусейна Азіза Огли та третя особа відзивів на апеляційну скаргу у встановлений судом апеляційної інстанції строк не надала.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що на сьогодні право власності на спірне майно зареєстроване за відповідачем АТ "Укрсоцбанк", останнє може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача ОСОБА_1 , за захистом яких звернувся до суду.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно частини 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що 19 червня 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів акціонерного товариства "Укрсоцбанк", державного реєстратора комунального підприємства "Світоч" м. Києва Алієв Г.А. Огли, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності (а.с. 2-11).

26 червня 2019 року представниками позивачів подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вони просили суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за АТ "Укрсоцбанк". В обґрунтування вимог заяви заявники покликались на те, що право власності на вказаний об`єкт нерухомості неправомірно зареєстровано за АТ "Укрсоцбанк", а невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість АТ "Укрсоцбанк" або іншим особам вчинити дії, спрямовані на відчуження квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 14-21).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладеноарешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (а.с. 69-72).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2019 року №170823457, 25 січня 2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за АТ "Укрсоцбанк" державним реєстратором КП "Світоч" м. Києва Алієвим Г.А. Огли (а.с. 39-42).

Встановлено, що між сторонами дійсно існує спір, а тому невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, і доходить висновку про співмірність заходу забезпечення позову (арешту) із заявленими позивачами вимогами.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо необхідності зустрічного забезпечення позову відповідно до 154 ЦПК України, відхиляються апеляційним судом, оскільки положеннями ст. 154 ЦПК України визначено можливість окремого подання клопотання про зустрічне забезпечення позову, крім того, суд не встановив обов`язкових підстав для застосування зустрічного забезпечення позову визначених ч. 3 ст. 153.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем ОСОБА_3 не надано жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки АТ «Укрсоцбанк» зареєстрований власником квартири, щодо якої здійснено державну реєстрацію права власності, тому невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому унеможливити виконання судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «22» жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Сушко Л.П.
СуддіСержанюк А.С. Сліпченко О.І.