Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2717/19 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 18 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 22 травня 2019 року, постановлену під головуванням судді Галасюка Р.А.

за заявою ОСОБА_2 про додаткове забезпечення позову у цивільній справі №296/2717/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення коштів та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом. Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку грошові кошти та витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 20.03.2019 року були вжиті заходи забезпечення даного позову шляхом накладання арешту на спірне майно та заборони використовувати його ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У травні 2019 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про додаткове застосування забезпечення його позову у вигляді передачі спірного майна на відповідальне зберігання особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданої заяви зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер і після його смерті відповідно до вимог цивільного кодексу України, спадкоємці відповідають по зобов`язаннях спадкодавця. На даний час крім дружини померлого ОСОБА_1 коло спадкоємців не визначено і його майном можуть заволодіти інші особи, які в даний час цим майном користуються.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 поро додаткове забезпечення позову задоволено. Застосовано додатковий захід забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння майна у вигляді передачі майна на відповідальне зберігання особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- станок стрічкопильний № 46; - компресорна станція КС 500 з кунгом № 334; - станок чотирьохсторонній DN 615 (виробництво Worldgrup країни Тайвань) МВ НОМЕР_2 ; - шипорізний станок МХВ 3512 №00512221; - шипорізний станок МХВ 3512 № НОМЕР_3 , торцювальний станок MJ 2415 №0601058; - торцювальний станок MJ 2415 № 0601055; - станок для нанесення клею МН 6540; - обладнання DNR 50 2006 року випуск «Делфі» (виробництво країни Тайвань), №730; - блок управління Гальцемместр 333; - блок управління Гальцмместр - 411; - прес веєрний для виробництва щита моделі МН 1930(виробництво Worldgrup країни Тайвань ) № НОМЕР_4 ; - котел паливний КВ М(а) 0,50 № 74 2006 року; - систему опалення із труб мідних 150 метрів погонних, 12 радіаторів мідних; - металеві конструкції і алюмінієві листи для двох сушильних камер, на суму 183 000 доларів США, що еквівалентно 4 829 370 грн.00 коп. станом на 11.03.2019 року згідно курсу НБУ далі по тексту майно. Вказане майно, відповідачі розмістили за адресою: АДРЕСА_2 адресою, АДРЕСА_2 ., майно знаходиться в столярному цеху літ «В», площею 401,8 кв.м., сушильні літ «Е», площею 90,9 кв.м., прибудови до цеху літ «В-1» площею 83,2 кв.м., «В-2» площею 456,0 кв.м. «е» площею 33,5 кв.м., котельню літ «Ж» площею 34,3 кв.м., що також придбані і змонтовані за надані мною гроші, що визначені п.п.1.1., 1.2. Договору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та постановлена з порушенням норм процесуального права. Крім того зазначає, що ухвала винесена без виклику сторін та з`ясування всіх обставин справи, зокрема, дійсності договору, який став підставою подання позову, без наявності доказів отримання відповідачами коштів на придбання спірного майна. Смерть ОСОБА_3 ніяким чином не впливає на майно, яке є особистою приватною власністю апелянта, та не входить до спадкової маси після його смерті, а отже, не може переходити у власність його спадкоємців.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку грошові кошти та витребувати майно з незаконного володіння, а саме: станок стрічкопильний № 46; - компресорна станція КС 500 з кунгом № 334; - станок чотирьохсторонній DN 615 (виробництво Worldgrup країни Тайвань ) МВ НОМЕР_2 ; - шипорізний станок МХВ 3512 №00512221; - шипорізний станок МХВ 3512 № 00512548, торцювальний станок MJ 2415 №0601058; - торцювальний станок MJ 2415 № 0601055; - станок для нанесення клею МН 6540; - обладнання DNR 50 2006 року випуск «Делфі» (виробництво країни Тайвань), №730; - блок управління Гальцемместр 333; - блок управління Гальцмместр 411; - прес веєрний для виробництва щита моделі МН 1930(виробництво Worldgrup країни Тайвань) № НОМЕР_4 , - котел паливний КВ М(а) 0,50 № 74 2006 року; - систему опалення із труб мідних 150 метрів погонних, 12 радіаторів мідних; - металеві конструкції і алюмінієві листи для двох сушильних камер, на суму 183 000 доларів США, що еквівалентно 4 829 370 грн.00 коп. станом на 11.03.2019 року згідно курсу НБУ далі по тексту майно. Вказане майно, відповідачі розмістили за адресою: АДРЕСА_2 адресою, АДРЕСА_2 ., майно знаходиться в столярному цеху літ «В», площею 401,8 кв.м., сушильні літ «Е», площею 90,9 кв.м., прибудови до цеху літ «В-1» площею 83,2 кв.м., «В-2» площею 456, 0 кв.м. «е» площею 33,5 кв.м., котельню літ «Ж» площею 34,3 кв.м., що також придбані і змонтовані за надані позивачем гроші, що визначені п.п.1.1., 1.2. Договору. Швидкозбірний, столярний цех із металевих конструкцій літ «В», площею 401,8 кв.м.; сушильні літ «Е», площею 90,9 кв.м.; прибудови до цеху літ «В-1» площею 83,2 кв.м.; «В-2» площею 456, 0 кв.м. «е» площею 33,5 кв.м.; котельню літ «Ж» площею 34,3 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2019 року вже було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт і заборону використовувати вказане вище майно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.17,18).

Вживаючи додаткові заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно недбало використовується іншим суб`єктом господарювання. Крім того, необхідність вжиття таких заходів обумовлена уникнення псування, знищення, продажу спірного майна.

Проте, погодитись з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Так, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому, відповідно до статей 149,150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі і накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору, тощо.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення

виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати

обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також

відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати,

що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності

юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до

уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких

можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних

заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта

користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до

незворотних наслідків.

В даному випадку, суд дійшов висновку про необхідність вжиття додаткових заходів забезпечення позову шляхом передання спірного майна сторонній особі, оскільки існує обґрунтоване припущення щодо невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, такі висновки суду є безпідставними, оскільки вони зроблені лише на підставі доводів заявника та із посиланням на загальні норми процесуального права. При цьому суд не мотивував, яким чином імовірне рішення суду про задоволення позовних вимог впливатиме на права та обов`язки позивача. А також судом не вмотивована належним чином необхідність вжиття додаткових заходів за умови попереднього застосування заходів забезпечення позову в цій справі шляхом накладення арешту на спірне майно.

Сама по собі наявність позову про витребування майна та смерть відповідача не є підставою для задоволення заяви про додаткове забезпечення позову.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Також із наданих апелянтом доказів вбачається, що спірне майно протягом тривалого часу використовується у господарській діяльності Іноземного підприємства «Шамс» (а.с.73-86).

А тому обраний судом захід забезпечення позову призведе до перешкоджання господарській діяльності цього підприємства, що суперечить вимогам закону.

За наведених обставин, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.258,259,268,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 22 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про додаткове забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 31.10.2019 року.