Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 490/2697/15-ц

провадження № 61-19491св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2016 року у складі судді Гуденко О. А. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів: Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б., Яворської Ж. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 з відповідачем є співвласниками будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 10 вересня 2009 року їм належить по Ѕ частині будинку кожному.

Будинок є двоповерховим, складається фактично з двох квартир з окремими входами на перший та другий поверхи, надвірних господарських та побутових споруд.

Між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, в зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникла необхідність відокремити її частку від частки ОСОБА_2 .

З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що дійти згоди щодо порядку володіння та користування житловими приміщеннями цього будинку та надвірними спорудами, а також щодо порядку користування земельною ділянкою неможливо, позивач просила суд про поділ будинку з господарськими та побутовими спорудами в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2016 року позов задоволено.

Проведено поділ в натурі житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами та визначено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 366,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до другого варіанту висновку від 15 жовтня 2015 року № 125-081 судової будівельно-земельно-технічної експертизи, проведеної експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С. А.

Виділено в натурі ОСОБА_1 50/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських та побутових споруд у складі: в житловому будинку літер «А-2»: 1-1 коридор, площею 7,5 кв.м, 1-4 комора, площею 1,8 кв.м, 1-5 житлова, площею 22,3 кв.м, 1-І коридор, площею 2,4 кв.м, 2-6 коридор, площею 9,9 кв.м, 2-10 житлова, площею 23,9 кв.м, всього загальною площею 67,8 кв.м; надвірні господарчі споруди - сарай літ. «П-1», гараж літ. «В-2», навіс літ. «У», навіс літ. «Ф», навіс літ. «Х-2», душ літ. «Г», вбиральня літ. «Ж», навіс літ. «И», навіс літ. «Н-2», Ѕ частину замощення № ІІІ, Ѕ частину огорожі № 5, 6, 11.

Виділено в натурі ОСОБА_2 50/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських та побутових споруд у складі: в житловому будинку літер «А-2» 1'-3 санвузол, площею 3,7 кв.м, 1-2 житлова, площею 19.7 кв.м, 1-3 кухня, площею 9,9 кв.м, 2-8 веранда, площею 15,5 кв.м, 2-7 житлова, площею 11.4 кв.м, 2-9 комора, площею 9,4 кв.м, всього загальною площею 69,1 кв.м; надвірні господарчі споруди - сарай літ «Б-3», сарай літ. «Р-1», голуб`ятня літ. «К-2», навіс літ. «С-2», навіс літ. «Т-2», навіс літ. «Л-2», котельна літ. «Е-1», навіс літ. «М», навіс літ. «О», № 8 свердловина, Ѕ частину замощення № ІІІ, Ѕ частину огорожі № 5, 6, 11.

Для ізоляції виділених приміщень зобов`язано ОСОБА_1 закласти дверні отвори в житловому будинку з приміщення 1-2 в приміщення 1-1, 1-4 на першому поверсі та з приміщення 2-7 в приміщення 2-6, з приміщення 2-9 в приміщення 2-6 на другому поверсі.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 366, 1 кв.м, по АДРЕСА_1 , виділивши у користування: ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 156,71 кв.м, в тому числі під будівлями 131,16 кв.м, під двором 25,55 кв.м, ОСОБА_1 виділено у користування земельну ділянку, площею 156,71 кв.м, в тому числі під будівлями 104,94 кв.м, під двором 51,775 кв.м, залишивши ділянку загального користування площею 52,68 кв.м - відповідно графічного плану додатку № 5 висновку від 15 жовтня 2015 року № 125-081. судової будівельно-земельно-технічної експертизи, проведеної експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що другий варіант найбільш відповідає ідеальним часткам сторін у житловому будинку, надає можливість кожному власнику обслуговувати свої будівлі та споруди, не порушує будівельних і санітарних норм та правил протипожежної безпеки, забезпечує можливість вільного проходу і проїзд сторонам до їх частин будинку і господарських споруд.

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2016 року в частині визначення складу господарських будівель, виділених ОСОБА_1 , визначення обсягу робіт, проведення яких необхідно для ізоляції жилих приміщень власників, та в частині розподілу судових витрат змінено.

Доповнено резолютивну частину рішення суду висновком наступного змісту.

Виділити у власність ОСОБА_1 споруду № 9 - водяний басейн.

Зобов`язати ОСОБА_2 для ізоляції виділених житлових приміщень влаштувати: дверний отвір з приміщення 2-7 у приміщення 2-9 у житловому будинку літ. «А-2»; зовнішні сходи з тильної сторони будинку та обладнати вхідні двері з віконного отвору у приміщенні 2-8 житлового будинку літ. «А-2».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про обрання другого із запропонованих експертом варіантів поділу житлового приміщення, оскільки, на відміну від першого варіанту, у власність обох власників виділяються відокремлені частини як першого, так і другого поверху , що є більш доцільним з точки зору здійснення догляду за відокремленими частинами, ніж перший варіант, за яким одному із співвласників виділяється цілком перший поверх, іншому - другий. Разом з тим, суд першої інстанції помилково не включив до складу господарських споруд, виділених другому співвласнику ( ОСОБА_1 ), споруду № 9 - водяний басейн, тоді як його зазначено в експертному висновку. Крім того, судом першої інстанції не зазначено про необхідність як влаштування сходів на другий поверх (внутрішніх та зовнішніх) так і про влаштування дверного отвору між приміщеннями 2-7 та 2-9, а також в порушення положень частини четвертої статті 10 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин справи, не роз`яснив сторонам їх право на отримання як технічного висновку, так й інших дозвільних документів.

Узагальнені доводи касаційної скарги

30 березня 2017року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подав до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалені рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

07 липня 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_1 надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому позивач просила суд касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

12 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що за договором купівлі-продажу від 20 липня 1983 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 400 кв.м.

Згідно з рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 10 вересня 2009 року житловий будинок зі всіма господарськими та побутовими спорудами і будівлями для його обслуговування, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - по Ѕ частки кожному.

Реальний розподіл спірного домоволодіння між співвласниками не проведений.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У відповідності до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності .

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

У спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15 жовтня 2015 року № 125-081 судовим експертом запропоновано два варіанти поділу в натурі вказаного домоволодіння.

Відповідно до першого варіанту експертизи, який запропонований експертом та відповідає ідеальним часткам сторін у праві власності, запропоновано виділити першому співвласникові перший поверх житлового будинку літ. А-2, три сараї, чотири навіси, голуб`ятню та котельну літ. Е-1, водяну свердловину, а огорожі та споруди - по Ѕ частці; другому співвласникові - другий поверх житлового будинку, гараж, душ та вбиральню, інші сараї та навіси, басейн.

При цьому вартість виділених у натурі часток співвласникам домоволодіння відповідає ідеальним часткам співвласників. Переобладнань для ізоляції часток, що виділяються співвласникам, даний варіант не потребує.

Другий варіант передбачає виділ в натурі співвласникам також по Ѕ частки кожному, без компенсації, яку сплачує один співвласник на користь другого, адже вартість виділених у натурі часток домоволодіння відповідають ідеальним часткам співвласників.

Першому співвласнику пропонується виділити в натурі в житловому будинку літер «А-2» 1'-3 санвузол, площею 3,7 кв.м, 1-2 житлова, площею 19.7 кв.м, 1-3 кухня, площею 9,9 кв.м, 2-8 веранда, площею 15,5 кв.м, 2-7 житлова, площею 11.4 кв.м, 2-9 кладова, площею 9,4 кв.м, всього загальною площею 69,1 кв.м; надвірні господарчі споруди - сарай літ «Б-3», сарай літ. «Р-1», голуб`ятня літ. «К-2», навіс літ. «С-2», навіс літ. «Т-2», навіс літ. «Л-2», котельна літ. «Е-1», навіс літ. «М», навіс літ. «О», № 8 свердловина, Ѕ частина замощення № ІІІ, Ѕ частина огорожі № 5, 6, 11.

Другому співвласнику пропонується виділити в натурі в житловому будинку літер «А-2» 1-1 коридор, площею 7,5 кв.м, 1-4 комора, площею 1,8 кв.м, 1-5 житлова, площею 22,3 кв.м, 1-І коридор, площею 2,4 кв.м, 2-6 коридор, площею 9,9 кв.м, 2-10 житлова, площею 23,9 кв.м, всього загальною площею 67,8 кв.м; надвірні господарчі споруди - сарай літ «П-1», гараж літ. «В-2», навіс літ. «У», навіс літ. «Ф», навіс літ. «Х-2», душ літ. «Г», вбиральня літ. «Ж», навіс літ. «И», навіс літ. «Н-2», № 9 басейн, Ѕ частина замощення № ІІІ, Ѕ частина огорожі № 5, 6, 11.

Для ізоляції виділених приміщень пропонувалось закласти дверні отвори в житловому будинку з приміщення 1-2 в приміщення 1-1, 1-4 на першому поверсі та з приміщення 2-7 в приміщення 2-6, з приміщення 2-9 в приміщення 2-6 на другому поверсі; облаштувати зовнішні сходи на другий поверх в задній торцевій частині, облаштувати внутрішні сходи на другий поверх в приміщенні 1-1 - загальною вартістю робіт 2 700,00 грн.

Суди, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, прийшли до правильного висновку, що другий варіант розподілу найбільш відповідає ідеальним часткам сторін у житловому будинку, надає можливість кожному власнику обслуговувати свої будівлі та споруди, не порушує будівельних і санітарних норм та правил протипожежної безпеки, забезпечує можливість вільного проходу і проїзд сторонам до їх частин будинку і господарських споруд.

Зібраними у справі доказами, підтверджується наявність технічної можливості такого поділу і відсутність для цього перешкод.

Також суди вірно врахували, що за першим із запропонованих судовим експертом варіантів сторонами проектна документація не розроблялась, а другий варіант, крім іншого, дозволяє мінімізувати площу земельної ділянки загального користування сторін, що, як обґрунтовано зазначили суди, має істотне значення через існуючи у них неприязні стосунки.

Разом з тим, апеляційний суд, врахувавши, що суд першої інстанції помилково не включив до складу господарських споруд, виділених другому співвласнику ( ОСОБА_1 ), зазначену в експертному висновку споруду № 9 - водяний басейн, а також, з`ясувавши, що судом першої інстанції у рішенні не зазначено про необхідність як влаштування сходів на другий поверх (внутрішніх та зовнішніх), так і про влаштування дверного отвору між приміщеннями 2-7 та 2-9, правильно змінив рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2016 року, відповідно доповнивши його резолютивну частину.

Отже, вирішуючи спір, суди повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, вірно встановили правовідносини, що склалися, та правильно застосували норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом вимог статті 10 ЦПК України в частині відмови відповідачу у задоволенні у клопотання про призначення додаткової експертизи щодо визначення інших можливих варіантів поділу будинку в натурі є безпідставними, оскільки зібраними у справі доказами повно підтверджується наявність технічної можливості такого поділу за другим із запропонованих експертом варіантів, доцільність саме цього варіанту і відсутність для його втілення істотних перешкод.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2017 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2016 року в частині, що не змінена судом апеляційної інстанції, та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є.В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило