Справа № 308/1423/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.

за участю секретаря : Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2014 року, ухваленого суддею Леміш О.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 24.09.2008 року між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 002-Р/002055, згідно якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок та надає відповідачу міжнародну платіжну картку "Visa Elektron" № НОМЕР_1 та ПІН-код до картки з встановленим кредитним лімітом в розмірі 10000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Держатель картки зобов`язаний щомісяця в строки та на умовах визначених правилами, здійснювати погашення. Позичальник зобов`язаний повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 01 липня 2011 року. Однак відповідач порушила умови кредитного договору і має за період з 24.03.2010 року по 14.01.2014 рік прострочену заборгованість по сплаті відсотків в сумі 105 515,46 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19 травня 2014 року позов ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором № 002-Р/002055 від 24.09.2008 р. у розмірі 105 513,46 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного від 19 травня 2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підстав для задоволення заявленого позову не було, оскільки позивач приховав від суду про наявність судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2010 року по справі 2н-471/10 згідно якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" вже стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 23040 грн. 61 коп. з перерахуванням заборгованості на рахунок № НОМЕР_1 .

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Однак, з таким висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає, підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України)

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Матеріалами справи встановлено, що 24.09.2008 року між ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 002-Р/002055, згідно якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок та надає відповідачу міжнародну платіжну картку "Visa Elektron" № НОМЕР_1 та ПІН-код до картки з встановленим кредитним лімітом в розмірі 10000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Держатель картки зобов`язаний щомісяця в строки та на умовах визначених правилами, здійснювати погашення. Позичальник зобов`язаний повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 01 липня 2011 року.

У зв`язку з неналежним виконання зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість.

Судовим наказом Ужгородського міськрайонного суду від 31 березня 2010 року по справі 2н-471/10 з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 23040 грн.61 коп. з перерахуванням заборгованості на рахунок № НОМЕР_1 (а.с.70).

Відрахування та виплати вказаної суми заборгованості здійснювалось із заробітної плати відповідача, про що свідчить звіт про здійснення відрахування та виплати по місцю роботи за період з 2014 по 2017 роки в якій зазначена сума 25534,39 грн.

В заявленому позові банк просить стягнути з відповідача за період з 24.03.2010 року по 14.01.2014 рік заборгованість по сплаті відсотків в розмірі105 515,46 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) також висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України.

Аналогічні висновки містяться і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)

Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Таким чином, Банком безпідставно пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача відсотків, нарахованих після звернення Банку із заявою про видачу судового наказу у 2010 року про дострокове виконання зобов`язання, а відтак такі вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по даній справі нового рішення про відмову у позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу апеляційної скарги, відповідачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі - 1582,70 грн., дана сума підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» ( , місцезнаходження за ЄДР : 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8) на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1582,70 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: