Справа № 345/2010/19
Провадження № 22-ц/4808/1296/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року, в складі судді Миговича О.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 та просила суд постановити рішення яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грн щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття та на її утримання в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі по 600 грн щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьохрічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768, 40 грн в користь Державної судової адміністрації України.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального права.

На думку апелянта стягнення з нього судового збору в розмірі 768, 40 грн є незаконним. Вважає, що оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» і не понесла жодних витрат, відповідно він теж не повинен сплачувати дані судові витрати.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив рішення суду в частині стягнення судового збору скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі по 600 грн щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьохрічного віку. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768, 40 грн в користь Державної судової адміністрації України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Апелянт ОСОБА_1 оскаржує рішення суду в частині стягнення з нього судового

збору.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК).

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , як позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ч.1,2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру яка подана фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апелянт не подав суду доказів того, що він від сплати судового збору звільнений.

Таким чином, при подачі позову до суду виходячи із ціни позову до оплати підлягав судовий збір у сумі 768,40 грн ,а оскільки позивач від сплати судового збору звільнена, то при частковому задоволенні позову з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі пропорційному розміру задоволених позовних вимог (позивач просила стягнути аліменти на утримання сина та на своє утримання у розмірі по 4000 грн. щомісячно, судом задоволено позов частково та стягнуто аліменти у розмірі 1700 грн ), що становить 326, 57 грн (768,40*42,5%).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанцій вищезазначених обставин не врахував, то рішення суду відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення розміру судового збору що підлягає до стягнення на користь держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого в дохід держави судовий збір в розмірі 326, 57 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко