УХВАЛА

21 жовтня 2019 року

м. Київ

провадження №06.08/824/677/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1

про ухвалення додаткового рішення

у справі №2-1466/11 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , Представництва в Україні "Файзер Ейч Сі.Пі.Корп.", Закритого акціонерного товариства "Європейський страховий альянс",

треті особи: Генеральна прокуратура України, Управління МВС України в Житомирській області,

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, якою залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду апеляційної інстанції від 29.01.2015.

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 , посилаючись на те, що судом не було розглянуто та вирішено всі його вимоги, викладені в заяві про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2016.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Представництва в Україні "Файзер Ейч Сі.Пі.Корп.", Закритого акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (т. 4, а.с. 210-215).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 27 листопада 2014 року звернувся до суду з апеляційною скаргою (т. 4, а.с. 227-230).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження (т. 4, а.с. 233).

Ухвалою від 04 грудня 2014 року Апеляційний суду м. Києва у складі головуючого судді Оніщука М.І., суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В. призначив апеляційну скаргу ОСОБА_1 до апеляційного розгляду (т. 4, а.с. 234).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року задоволено заяву про самовідвід судді Українець Л.Д. (т. 5, а.с. 40-41).

29 січня 2015 року Апеляційним судом м. Києва у складі головуючого судді Оніщука М.І.. суддів Крижанівської Г.В., Слободянюк С.В. постановлено ухвалу, якою відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2014 (т. 5, а.с. 56-61).

08 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про перегляд ухвали суду апеляційної інстанції від 29.01.2015 за нововиявленими обставинами (т. 6, а.с. 189-191). Заяву мотивував тим, що із засобів масової інформації він дізнався про те, згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 30.03.2016 по справі №3-23гс16, формування колегії, так само як і заміна судді, повинні відбуватися через автоматизовану систему документообігу за принципом вірогідності. Вважав, що після самовідводу судді Українець Л.Д. нову колегію сформовано без дотримання положень ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України (в редакції 2004 року), а саме не автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності, а за усною вказівкою керівництва суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що за нововиявленими обставинами може бути переглянуте рішення суду апеляційної інстанції, яким змінено рішення суду першої інстанції або ухвалено нове судове рішення. У разі залишення судом апеляційної інстанції без змін рішення суду першої інстанції, то заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами повинна розглядатися судом першої інстанції.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 вказував на те, що поставлені ним в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами питання не вирішені судом, зокрема не були вирішені судом по суті, а тому ухвала суду від 01.08.2016 є незаконною та необгрунтованою. Вказав, що таким чином порушено його право на доступ до суду, до якого він звертався у своїх правових посиланнях з правомірним очікуванням на справедливе вирішення його питання.

Такі доводи ОСОБА_1 є безпідставними.

Дійсно, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення.

Водночас, як вбачається з прохальної частини заяви про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 просив визнати дану заяву такою, що подана до апеляційного суду 08.07.2016 і що до цих пір подана вчасно заява не була вирішена не з його вини; поновити йому строк по поданій заяві, як повторній, і відкрити апеляційне провадження.

Також, просив ухвалити додаткове рішення до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2016 щодо не вирішених питань по діях з порушенням процесуальної процедури у відкритому 04.12.2014 апеляційному провадженні №22-ц/796/15352/2014 колегії суддів у складі: головуючого судді Оніщука М.І., суддів Українець Л.Д. і Крижанівської Г.В., а саме: 1) що ухвала Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2014 про відмову у задоволенні відводу колегії суддів постановлена без описової і мотивувальної частин із зловживанням процесуальним положенням не мотивованою і не обгрунтованою; 2) що заяву від 21.01.2015 про відвід колегії суддів не було розглянуто і вирішено і замість вирішення відводу колегії незаконно постановлено в реагування на заявлений ним відвід із зловживанням судом процесуальним положенням та з ознаками сваволі ухвалу від 21.01.2015 про самовідвід судді Українець Л.Д. у іншому провадженні за №22-ц/796/2246/2015, без доказів суду про те, на якій підставі зміна провадження здійснена; 3) що по заявах ОСОБА_1 від 23.01.2015 і від 26.01.2015 про відвід колегії суддів ухвала Апеляційного суду м. Києва від 29.01.20154 про відмову у задоволенні відводів колегії в ЄДРСР з порушенням строку зареєстрована лише 18.04.2015, і в ній без правових підстав вказана суддя Слободянюк С.В., у зв`язку з чим склад суду не відповідає вимогам п. 1 ст. 6 Конвенції: «суд, встановлений законом»; 4)що ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 про відхилення апеляційної скарги постановив неповноважний суд, не призначений по авторозподілу справи.

Крім того, просив визнати, що постанова Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі №3-23гс16 є нововиявленою обставиною; що ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 про відхилення апеляційної скарги виніс нелегітимний суд, тому незаконною і не чинною з дня її винесення; що ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04.12.2014, 17.12.2014, 21.01.2015, 23.01.2015, 26.01.2015, 29.01.2015, 01.08.2016 у справі містять ознаки неправосудних з ознаками у нормах ст. 364,366,367 ККУ.

Та заявив вимоги про скасування ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29.01.2015 та прийняття нової ухвали, якою рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2014 скасувати і справу №2-1466/11 направити до цього ж суду на новий розгляд.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2016 фактично не погоджується з процесуальними ухвалами суду апеляційної інстанції, а саме, щодо вирішення питання про призначення апеляційної скарги заявника на рішення суду першої інстанції від 11.11.2014 до апеляційного розгляду, щодо ухвал, постановлених судом за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 про відвід, а також щодо ухвали суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції. Більш того, заявник в заяві про ухвалення додаткового рішення просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення скасувати власне судове рішення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що у разі, якщо заявник не згодний з судовими рішеннями суду апеляційної інстанції, він у відповідності до вимог ст. 389 ЦПК України має право на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 270 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня його прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай