Справа № 657/344/19

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.10.2019 року Каланчацький районний суд Херсонської області
головуючого судді Скригун В.В.,
при секретарі Попової Т.І.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
за участю представника відповідача Кушнеренко ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої злочином,
В с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 10 693,71 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та понесенні витрати на правову допомогу в сумі 150 грн.
Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що відповідач 10 вересня 2018 року близько 08 год. 00 хв., знаходячись біля його дому по вул АДРЕСА_1 Молодіжній АДРЕСА_2 с. Новокиївка Каланчацького району Херсонської області побив його, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою груднини та пошкодження зубів. Винним у скоєному відповідача визнано вироком Каланчацького районного суду від 22 січня 2019 року та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України. Від завданих йому тілесних ушкоджень, тривалий час лікувався, витративши на лікування та транспорті витрати суму 10 693,71 грн. Крім того, в результаті отриманих травм йому завдано моральну шкоду, що зумовнено порушенням звичного ритму життя та перебування його тривалий час у стресовому стані в зв`язку з лікуванням і перебуванням його у судових засіданнях, розмір якої оцінює в 10 000 грн. Поряд з цим, ним понесено матеріальні затрати на послуги по наданню юридичної допомоги в розмірі 150 грн., які також підлягають відшкодуванню. Відповідач в добровільному порядку відшкодовувати завдану йому шкоду не має наміру, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 04.03.2019 відкрито провадження по справі та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, з підстав викладених у позові. Додатково в судовому засіданні пояснив, що він перебував на стаціонарному лкуванні в Каланчацькій ЦРЛ. Витрачав кошти на переїзд з с. Новокиївка до лікарні та до слідчого під час проведення досудового розслідування. Під час переїзду квитки йому не видавали, тому їх видав водій через деякий час на його вимогу.
Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що відповідач згоден відшкодувати позивачу в рахунок завданої моральної шкоди 2000 грн., в решті позовних вимог просить відмовити в зв"язку з необгрунтованістю вимог.
Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Каланчацьком Каланчацького районного суду від 22 січня 2019 року, який набув чинності 22 лютого 2019 року відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та призначено покарання у виді штрафу.
Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_3 10.09.2018 року, близько 07-00 години, знаходячись на земельній ділянці навпроти домоволодіння АДРЕСА_3 , під час виниклого конфлікту з сусідом ОСОБА_1 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання їх наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком правої руки та два удари кулаком лівої руки в область голови ОСОБА_1 . Після чого, прихопивши лівою рукою за шию потерпілого, наніс йому один удар кулаком правої руки та один удар коліном правої ноги в область лівої сторони тулубу, від якого ОСОБА_1 , не втримавши рівновагу, впав на землю. В результаті вчинених ОСОБА_3 протиправних дій, останній спричинив потерпілому ОСОБА_1 , відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 144/К-к від 01.10.2018 року, закриту черепно-мозкову травму-струс головного мозку, забій (травматичний набряк) м`яких тканин голови в лівій лобно-скроневій області, травматичний вивих двох постійних зубів на нижній щелепі, забій (травматичний набряк) нижньої губи, м`яких тканин грудей зліва, які виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо рук або ніг людини за 4-5 діб до експертизи, не виключено 10.09.2018 року за обставин і способом, вказаних потерпілим і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вироком суду встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно ряд тілесних ушкоджень і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи.
Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред"явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред"явити його в порядку цивільного судочинства.
Зі змісту вироку суду вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 цивільний позов не заявлявся.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1177 даного Кодексу, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 цього Кодексу реальними збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Визначаючи розмір матеріального збитку завданого позивачу внаслідок протиправних дій війдповідача, суд прийшов до висновку, що позивачу завдано майнову шкоду на суму 8 547,70 грн., тому позов в цій частині підлягає частковому задовленню з огляду на наступне.
Згідно епікриза виписного позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонаному лікуванні у період з 17.09.2018 року по 01.10.2018 року.
При визначенні розміру завданого збитку суд враховує понесенні позивачем наступні витрати: в сумі 269,40 грн. згідно фіскального чеку від 18.09.2018 року (а.с. 13); в сумі 426,84 грн. згідно фіскального чеку від 19.09.2018 року (а.с. 15); в сумі 490,40 грн. згідно фіскального чеку від 21.09.2018 року (а.с. 17); в сумі 602, 69грн. згідно фіскального чеку від 24.09.2018 року (а.с. 19); в сумі 145,32 грн. згідно фіскального чеку від 25.09.2018 року (а.с. 21); в сумі 222,95 грн. згідно товарного чеку від 17.09.2018 року (а.с. 24); в сумі 5,65 грн. згідно товарного чеку від 17.09.2018 року (а.с. 27); в сумі 1,80 грн. згідно товарного чеку від 18.09.2018 року (а.с. 28); в сумі 25,50 грн. згідно товарного чеку від 19.09.2018 року (а.с. 29); в сумі 89,20 грн. згідно товарного чеку від 19.09.2018 року (а.с. 30); в сумі 249,30 грн. - згідно товарного чеку від 19.09.2018 року (а.с. 31); в сумі 1114, 75 грн. згідно товарного чеку від 19.09.2018 року (а.с. 32); в сумі 466 грн. згідно товарного чеку від 21.09.2018 року (а.с. 33); в сумі 2104,50 грн. згідно товарного чеку від 25.09.2018 року (а.с. 34); в сумі 455,80 грн. згідно товарного чеку від 25.09.2018 року (а.с.35); в сумі 81,20 грн. згідно товарного чеку від 25.09.2018 року (а.с. 36); в сумі 130 грн. згідно товарного чеку від 25.09.2018 року (а.с. 37); в сумі 241,40 грн. згідно товарного чеку від 25.09.2018 року (а.с. 38); в сумі 1 395 грн. - згідно товарного чеку від 01.10.2018 року (а.с. 39); та в сумі 30 грн. згідно квитанції до прибуткового кассового ордеру (а.с. 40).
Зазначені витрати, згідно вказаних квитанції та товарних чеків, судом враховано, оскільки ці витрати було понесено позивачем на медикаменти та час їх придбання охоплює період його лікування.
При цьому суд не приймає, як доказ та не враховує витрати в сумі 269,40 грн. згідно фіскального чеку від 18.09.2018 року (а.с. 14); в сумі 426,84 грн. згідно фіскального чеку від 19.09.2018 року (а.с. 16); в сумі 490,40 грн. згідно фіскального чеку від 21.09.2018 року (а.с. 18); в сумі 602, 69грн. згідно фіскального чеку від 24.09.2018 року (а.с. 20); в сумі 145,32 грн. згідно фіскального чеку від 25.09.2018 року (а.с. 22), оскільки зазначені фіскальні чеки є дубляжем уже попередньо врахованих судом витрат.
Також, суд не приймає як доказ та не враховує витрати згідно товарних чеків в сумі 188,90 грн. та 86 грн. (а.с. 25-26), оскільки зазначені товарні чеки не містять дату їх видачі, що позбавляє суд можливості встановити період придбання позивачем медикаментів, а отже відсутній зв"язок вказаних витрат із завданою шкодою позивачу.
Крім того, суд не приймає до уваги також ОСОБА_5 чек від 11 вересня 2018 року на суму 29 грн. на придбання медикаменту, оскільки він був придбаний в період в який відповідач на лікуванні не перебував та не доведено факт необхідності його придбання.
Суд не приймає до уваги та не зараховує як понесенні витрати на зубопротезування в сумі 882 грн. 49 коп. (а.с. 12), оскільки дані витрати позивачем фактично не понесено, і вказану обставину він визнав в судовому засіданні, що в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню.
Витрати на ксерокопіювання в сумі 68 грн. згідно товарного чеку від 28 лютого 2019 року (а.с. 11), також судом не враховуються, оскільки суду не доведено факту необхідності вказаних витрат.
Позивач також просить стягнути витрати на проїзд, однак суд не приймає до уваги надані позивачем квитки на транспорт (а.с. 8-10), оскільки значна кількость вказаних квитків немала дати їх видачі, а тому неможливо встановити за який період було здійснено за ними поїздки. Решта квитків містять дати проїзду, однак суду не надано доказів доцільності таких витрат та доказів того, що ці витрати було зроблено саме позивачем.
Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами) судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, який в ході судового розгляду кримінального провадження вину визнав, позивач безумовно зазнав моральних страждань з приводу отриманих тілесних ушкоджень, а відтак переніс нервовий стресс та душевні страждання.
Визначаючи розмір відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 2000 грн.
Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 150 грн., однак вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження таких витрат позивачем надано лише квитанцію до прибуткового касового ордеру на вказану суму та не надано суду розрахунок даних витрат.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат на правову допомогу входить до предмета доказування у справі. Відповідно до судової практики у питанні стягнення витрат на правову допомогу, заявник має довести, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
Відсутність розрахунку витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування, що узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 червня 2018р. у справі № 826/1216/16.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином, підлягає задоволенню частково, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок майнової шкоди 8 547,70 грн. та в рахунок моральної шкоди 2000 грн., а всього 10 547,70 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605,00 грн.).
Тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України ст.ст. ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої злочином - задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня викладення повного тексту рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН- НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН не відомо.

Суддя: Скригун В. В.

Повний текст рішеня суду викладено 15 жовтня 2019 року