Провадження № 2/686/495/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - Курило Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення суми по листку тимчасової непрацездатності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Т-Стиль» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення суми по листку тимчасової непрацездатності в розмірі 74 133,18 грн. Позов мотивує тим, що працювала в ТОВ «Т-Стиль» з 12.10.2017 року по 26.02.2018 року, однак в день звільнення трудову книжку на руки не отримала. Також їй не виплатили заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку та лікарняні. Оскільки повністю розрахунки з нею не проведені, позивач змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, вважає його безпідставним та необґрунтованим, вказує, що заборгованість по заробітній платі, невикористану відпустку перед позивачем відсутня, а вимога щодо стягнення середнього заробітку нічим не підтверджена. Просить відмовити в задоволенні позову.

08.10.2018 року від позивача надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

04.12.2018 року позивач звернулась із заявою про забезпечення позову, яка їй була повернута ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2018 року.

21.02.2019 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та залучення третьої особи, Управління праці, яке в частині залучення третьої особи залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 21.02.2019 року позов залишено без руху, зобов`язано позивача сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку, позивачем виконано вимоги ухвали.

19.06.2019 року позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено частково.

07.10.2019 року представником відповідача надано письмові пояснення по справі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Т-стиль» з 12.10.2017 року по 26.02.2018 року на посаді комплектувальника пряжі, однак в день звільнення трудову книжку на руки не отримала.

Щодо стягнення з ТОВ «Т-Стиль» на користь ОСОБА_1 компенсації за вимушений прогул через невчасне повернення трудової книжки з дня звільнення 26.02.2018 року по день повернення трудової книжки 30.05.2019 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього КЗпП України, також передбачено п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58. зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.

Згідно п. 4.1 вказаної Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Отже, передбачена ч. 5 ст. 235 КЗпП України санкція щодо виплати позивачеві середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу може бути застосована до відповідача лише у разі встановлення, що затримка видачі працівнику трудової книжки сталася саме з вини відповідача, що потягнуло за собою невиконання відповідачем свого обов`язку щодо видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки, передбаченого трудовим законодавством.

ОСОБА_1 не отримала трудову книжку в день звільнення.

Згідно п. 4.2 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що на поштову адресу ОСОБА_1 було надіслано повідомлення вих.. № 03/148-а від 26.02.2018 року в якому вона була повідомлена про розірвання трудового договору на підставі угоди сторін та була повідомлена про необхідність з`явитися до відділу кадрів підприємства відповідача для отримання трудової книги особисто або шляхом надсилання трудової книжки на пошту за згодою позивача, оскільки дані обставини не підтверджуються належними та дустимими доказами, а в судовому засіданні позивач вказала, що їй не було про це відомо та такого повідомлення вона не отримувала.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що період за несвоєчасну видачу трудової книжки становить з 26.02.2018 року по 30.05.2018 року, що підтверджує позивач та не спростовано представником відповідача.

Суд не приймає розрахунок, наданий позивачем. Оскільки позивач вказує, що отримувала заробітну плату в розмірі 12 270 грн., проте, згідно довідки про доходи, заробітна плата позивача за 5 місяців, з жовтня 2017 по лютий 2018 року склала 34 462,54 грн. з яких утримано 6 203,26 грн. податку, тому суд важає що стягненню підлягає 16 955,56 грн. (34462,54-6203,26=28259,28/5=5651,85 (заробітна плата за місяць)х3 міс.затримки). В решті слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 11830,15 грн., яка виникла станом на 26.02.2018року, суд вважає за необхідне зазначити, що доказів на підтвердження отримання позивачем заробітної плати в розмірі 12 270 грн. - не надано, а заробітна плата ОСОБА_1 за 5 місяців, з жовтня 2017 по лютий 2018 року склала 34 462,54 грн., що підтверджується довідкою про доходи та була виплачена позивачеві в повному обсязі, а тому дана вимога не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості по оплаті тимчасової непрацездатності у розмірі 1000,79 грн., то відповідачем дану суму повністю було виплачено ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, виходячи із заробітної плати, яку ОСОБА_1 офіційно отримувала.

Посилання позивача про невиплату ТОВ «Т-Стиль» компенсації за дні щорічної невикористаної основної відпустки у розмірі 4 744,34 грн. та належних позивачеві при звільненні сумм в розмірі 58 846,65 грн. не відповідають дійсності та не підтверджуються належними доказами, оскільки такий розрахунок проведено позивачем із заробітної плати, розмір якої в судовому засіданні не було доведено.

Таким чином, на підставі викладеного, з врахуванням обставин справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 16 955 грн. 56 коп. середнього заробітку за несвоєчасну видачу трудової книжки, а решта позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст..ст.47, 235 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягувати з товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» (, 29000. м. Хмельницький, вул. Курчатова 6, тел. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . тел. НОМЕР_2 ) - 16955 грн. 56 коп. середній заробіток за несвоєчасну видачу трудової книжки.

В решті позову - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 22.10.2019 року.

Суддя: