МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2019 р. Справа №370/2637/19

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , (далі - відповідач), в якому, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 , посилалась на те, що вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності. Разом з нею в даному будинку зареєстрований її онук, ОСОБА_2 , 1999 р.н., що підтверджується випискою з погосподарської книги.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 вже тривалий час не проживає за даною адресою, залишається там зареєстрованим, а позивач пенсіонер, змушена самостійно нести витрати на оплату житлово-комунальних послуг за кількістю зареєстрованих осіб, та позбавлена можливості оформити субсидію.

Ухвалою суду від 23.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 23.09.2019 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 04.10.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №490 - 370 (а.с. 23, 24). Відповідно у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких заяв чи клопотань суду не подавав, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про виклик свідків, однак вказане клопотання судом не розглядалось, оскільки ухвалою суду від 23.09.2019 року розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, і позивач у встановлений судом строк з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявляв.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно рішення Макарівського районного суду Київської області від 23.07.2007 року у справі №2-1069/07, за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Своє право власності на вказаний житловий будинок ОСОБА_1 , зареєструвала відповідно до вимог закону, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15463916 від 03.08.2007 року (а.с. 8).

Як вбачається з виписки з погосподарської книги, виданої Липівською сільською радою Макарівського району 04.09.2019 року (а.с. 11) та довідки про склад сім`ї від 06.09.2019 року (а.с. 14), за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - онук.

Згідно Акту про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 04.09.2019 року (а.с. 12), та Актів про відсутність громадянина за місцем реєстрації понад 12 місяців від 05.08.2019 року, від 20.08.2019 року, від 04.09.2019 року (а.с.9, 10, 13), у складі комісії: в.о. сільського голови Лозко Ю. ОСОБА_3 , депутата сільської ради Кузьменко Т.О., двох свідків (сусідів) - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 , не проживає з 2008 року.

Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житловим Кодексом Української РСР.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР.

Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) згідно ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме його дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ст. 64 ЖК УРСР).

Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , де відповідач зареєстрований, однак більше року у ньому не проживає, відповідно не сплачує комунальних платежів, витрат на утримання майна, що порушує право власності позивача на вказаний житловий будинок.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с.1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.10.2019 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В. Тандир