ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №592/9743/19

Номер провадження 22-ц/816/4582/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 липня 2019 року в складі судді Чернобая О.І., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

25.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». Був звільнений з роботи, проте, при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2018 року було стягнуто з товариства на його користь заборгованість із заробітної плати у сумі 127836,09 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 28183,20 грн. Проте рішення суду було виконано лише 12.03.2019 року. Тому позивач просив стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з наступного дня після ухвалення рішення суду по день фактичного розрахунку у розмірі 31706,10 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.07.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2018 року по 12.03.2019 року включно у розмірі 31706,10 грн з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем було пропущено тримісячний строк для звернення до суду з позовом про стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 17.08.2018 року його було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.11.2018 року, зміненим постановою Сумського апеляційного суду від 25.03.2019 року, стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої заробітної плати, за вирахуванням податків, в тому числі суму нарахованої вихідної допомоги, в розмірі 127836,28 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.08.2018 року по 16.11.2018 року у розмірі 26774,04 грн без урахування податків, зборів, обов`язкових платежів (а.с. 13-16).

Вказане рішення виконане підприємством 12.03.2019 року, шляхом перерахування коштів на рахунок позивача (а.с. 17).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» йому своєчасно не було виплачено заробітну плату, що є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Проте повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, в силу положень ст. 117 КЗпП України такі виплати проводяться по день фактичного розрахунку, яким є саме 12.03.2019 року - день коли позивач мав реальну можливість користуватися та розпоряджатися коштами.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-788цс16 від 14.12.2016 року та № 6-144 цс13 від 29.01.2014 року, відповідно до яких не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушене право позивача. Проте у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У своєму рішенні Конституційний суд України від 22.02.2012 року №4-рп/2012 визначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таки чином, позивачем було пропущено тримісячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки про фактичний розрахунок ОСОБА_1 дізнався 12.03.2019 року, а позовна заява подана лише 25.06.2019 року, тобто поза межами тримісячного строку.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, питання про поновлення строку для звернення до суду з позовом ОСОБА_1 не порушувалось та місцевим судом не вирішувалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховую вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через неправильне застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у свої постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1152,60 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Вирішуючи питання касаційного оскарження, апеляційний суд керувався висновками ЄСПЛ, який у справі «Азюковська проти України» (заява № 2693/18) який визнав неприйнятною заяву про оскарження відмови Верховного Суду переглянути рішення попередніх судів через малозначність справи, що виникла з трудових правовідносин. Суд не знайшов порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки спір стосується саме виплат у трудових правовідносинах, тому, відповідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України, апеляційний суд визнає дану справу малозначною через незначну її складність.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 липня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 1152,60 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко