ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4663/19 Номер провадження 22-ц/814/2722/19Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
судді-дпопвідача Кузнєцової О.Ю.
29 жовтня 2019 року м. Полтава
Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 552/4663/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2019 року в частині заборони державному реєстратору реєстраційної служби Головного управління юстиції у Полтавській області, державним та приватним нотаріусам реєструвати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів скасовано. Відмовлено ОСОБА_2 Б ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони реєструвати право власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2019 року залишено без змін.
Мотивами скасування ухвали місцевого суду в частині заборони реєструвати право власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є не співмірність вжитих заходів забезпеченн позову із заявленими позивачем вимогами.
З такими висновками апеляційного суду не можу погодитися, виходячи з таких міркувань.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2019 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 Б.О ОСОБА_5
Заборонено державному реєстратору реєстраційної служби ГТУЮ у Полтавській області, державним та приватним нотаріусам реєструвати право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.
Судове рішення вмотивоване тим, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за майбутнім позовом ОСОБА_4 щодо оспорення правомірності прилюдних торгів із продажу вищевказаної квартири.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 08 липня 2019 року ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги, відповідно до яких ОСОБА_1 придбала предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої становить 260 000 грн.
Вказана квартира на праві приватної власності належить Джувага Б.О.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Місцевим судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами дійсно виник спір щодо законності проведення 08 липня 2019 року ДП «СЕТАМ» електронних торгів, відповідно до яких ОСОБА_1 придбала предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
Заявник має намір оскаржувати правомірність набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Фактично предметом спору є перехід права власності на вищевказану квартиру.
Отже, застосовані місцевим судом заходи забезпечення позову повною мірою узгоджуються із характером спірних правовідносин.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Таким чином, державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 буде свідчити про офіційне визнання і підтвердження державою факту належного набуття нею права власності, що оспорюються заявником та може ускладнити ефективний судовий захист, зокрема змусить позивача заявляти додаткової вимог щодо реєстрації майна.
Доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції інтересів відповідача є безпідставними. ОСОБА_6 не набула права власності на придбану квартиру. Більше того, вжиття заходів забезпечення позову пов`язане із пошуком балансу між обмеженням певних прав сторін та забезпеченням доступу осіб до правосуддя, що передбачає й забезпечення можливості виконання прийнятого судом рішення. Такий баланс було належним чином дотримано місцевим судом. Місцевий суд застосував співмірні заходи забезпечення позову, визначені ст. 150 ЦПК України.
Аналізуючи ризики забезпечення позову, у спосіб, визначений місцевим судом, приходжу до таких висновків:
?заборона реєструвати право власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів у випадку відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 буде знята, а ОСОБА_1 зможе безперешкодно реалізувати свої права;
?заборона реєструвати право власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_4 убезпечить останнього від безпідставного державного визнання права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру, всупереч рішенню суду, яке спростовує перехід права власності;
?відсутність заборони реєструвати право власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_4 створить суперечність між рішенням суду, що є обов`язковим до виконання, із фактичними правовідносинами, пов`язаними із державним визнанням права власності ОСОБА_1 , на спірне нерухоме майно;
?належне забезпечення позову ОСОБА_4 зніме необхідність тяганини, пов`язаної із скасуванням державної реєстрації права ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно та дозволить позивачеві здійснити ефективний судовий захист своїх прав.
Викладене свідчить, що ризики появи перешкод у виконанні майбутнього рішення суду та знецінення права особи на справедливий суд значно перевищують ризик порушення прав ОСОБА_1
Невжиття місцевим судом заходів зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки відповідно до ст. 154 ЦПК України їх застосування є правом, а не обов`язком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що місцевим судом належним чином встановлено обставин, що мають значення для справи, його висновки відповідають обставинам справи, будь-яких порушень норм матеріального та процесуального права не допущено.
Положенням ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Такими видами, зокрема, є накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії. Суд застосував саме ці види забезпечення позову, не виходячи за межі, визначені ст. 150 ЦПК України.
Виходячи з викладеного, вважаю, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали місцевого суду, не вбачаю, а відтак скасування ухвали місцевого суду в частині заборони реєструвати право власності на квартиру, що буде предметом спору, є неправомірним.
Суддя Полтавського
апеляційного суду О.Ю. Кузнєцова