Справа № 190/830/19
Провадження №2/190/408/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. П`ятихатки

Дніпропетровська область

П`ятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Митошоп В.М.

за участі секретаря Гук С.Р.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив :

ОСОБА_1 , звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07.04.2017 р., та 08.06.2017 року між ним та відповідачем були укладені договори позики, згідно яких він надав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., та 12 000,00 грн., в яких відповідач власноручно підписався та зобов`язався повернути йому зазначені суми до 01.09.2017 року та до 31.12.2018 року. На його вимогу повернути зазначені борги відповідач не реагує та грошові кошти не повернув. Просить стягнути на його користь з відповідача суму боргу за договорами позики від 07.04.2017 року та 08.06.2017 року станом на 31.05.2019 року у загальному розмірі 20500,00 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1073 грн. 30 коп., інфляційні витрати у розмірі 4110 грн. 25 коп., що у загальній сумі становить 25683 грн. 55 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у рорзмірі 1921,00 грн..

Позивач та його представник ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , двічі (повторно) підряд в судові засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. (а.с.51, 69-70,81-82,83)

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору позики від 07.04.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в присутності ОСОБА_4 , був укладений договір позики який оформлений письмово, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., які ОСОБА_2 , зобов`язувався повернути до 01.09.2017 року. (а.с.13,98)

Згідно договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений договір позики без дати укладення який оформлений письмово, згідно якого позивач передав відповідачу 08.06.2017 року грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн., які ОСОБА_2 , зобов`язувався повернути до 2018 року. (а.с.14,99)

Згідно копій вимоги про сплату заборгованості від 27.12.2018 року та 04.04.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за договорами позики. (а.с.18-20,26-28)

Згідно ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним, якщо виконання позичальником зобов`язання обмежується поверненням боргу.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України, згідно із частиною першою якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК

України.

Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за № 6-36цс-14, винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Якщо інше не встановлено договором або законом (наприклад, якщо договір позики відповідає ознакам безпроцентного договору),позикодавець має право на одержання ще і процентів від суми позики. У разі коли договором не встановлено їх розмір, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу,

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 07.04.2017 року станом на 31.05.2019 року в розмірі 12549 грн. 56 коп. з яких : основна сума боргу -10 000 грн.; 523,56 грн., становить - 3% річних від простроченої суми боргу за період з 02.09.2017 р., по 31.05.2019 р., по формулі (10000 х 3% : 365 х 637 днів = 523 грн.56 коп); 2026,00 грн., становлять інфляційні втрати за період з 02.09.2017 р., по 31.05.2019 р., (з урахуванням зведеної таблиці індексів інфляції (10000х120,26%=12026,00 грн.)).

За договором позики від 08.06.2017 року станом на 31.05.2019 року підлягає стягненню заборгованість в сумі 12649 грн. 33 коп., з яких : 12 000,00 грн. основна сума боргу; 148,93 грн., становлять - 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2019 р., по 31.05.2019 р., по формулі (12000,00 грн., х 3% : 365 х 151 день=148 грн. 93 коп.); 500,40 грн., становлять інфляційні втрати за період з 01.01.2019 р., по 31.05.2019 р., (з урахуванням зведеної таблиці індексів інфляції (12000,00 грн., х 104.17% =12500,40 грн.)).

Всього підлягають стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики від 07.04.2017 року та 08.06.2017 року станом на 31.05.2019 рік в сумі 25 198 грн. 83 коп., в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у вище зазначеному розмірі.

За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів, які підтвердили факт боргового зобов`язання, за яким позикодавцем є ОСОБА_1 , а позичальником ОСОБА_2 , який умови договорів позики від 07.04.2017 року та 08.06.2017 року не виконав, борг в зазначений термін не повернув, в зв`язку з чим, позовні вимоги слід задовольнити повністю в частині стягнення суми боргу, в частині відшкодування 3% річних та інфляційних втрат слід задовольнити частково, відповідно до вище наведенного розрахунку.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп..

Керуючись ст.ст.12,43,49,80,81,128,141, 263-265,280-283 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( паспорт серія НОМЕР_1 , виданий П`ятихатським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області від 09.10.2013 року) зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму боргу за договорами позики від 07.04.2017 року та 08.06.2017 року станом на 31.05.2019 року в розмірі 25 198 (двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто вісім гривень) 89 коп., з яких : 22 000,00 грн., - основний борг; 672,49 грн. 3% річних від простроченої суми, 2526.40 грн. інфляційні втрати та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя