Провадження № 4-с/470/3/19
Справа № 2-346/2010р
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року смт. Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Луста С.А., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про накладення штрафу.

В скарзі зазначив, що 05 жовтня 2019 року він отримав постанову головного державного виконавця Березнегуватського РВ ДВС Корогода А.В. про накладення на нього штрафу на користь держави в розмірі 16639,16 грн. на підставі ст.ст. 63,75 Закону України "Про виконавче провадження". Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", набрав чинності 28 серпня 2019 року, а відповідно він може застосовуватися лише з цього часу, не має зворотної сили, бо посилює відповідальність. Крім того статті, на які посилається державний виконавець, не передбачають відповідальності по аліментах. Штрафи за заборгованість по аліментах стягуються на користь стягувача аліментів, а не держави, як вказує державний виконавець є своєрідною компенсацією за несвоєчасне отримання дитиною коштів. На підставі зазначеного, просив скасувати постанову головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Корогода А.В. про накладення на нього штрафу в розмірі 16639,16 грн. на підставі ст.ст. 63,75 Закону України "Про виконавче провадження" за заборгованість по аліментах, що перевищує суму платежів за три роки від 02 жовтня 2019 року.

Перевіривши матеріали скарги,суддя доходить наступного.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 зазначеного Кодексу, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У той же час визначення юрисдикції розгляду скарги залежить від встановлених судом таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Частиною 1 ст.287 КАС України, передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, якщо законодавством встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Якщо ж виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

У даній скарзі ОСОБА_1 оскаржує рішення державного виконавця, а саме постанову про накладення штрафу. Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Вказана правова позиція відображена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 213/2012/16 від 06 червня 2018 року, у справі № 127/9870/16-ц від 03 жовтня 2018 року, у справі № 320/7888/16-ц від 16 січня 2019 року.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку передбаченому законом, що передбачено як ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", так і ч.1 ст.287 КАС України.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За такого, проаналізувавши зміст скарги та вивчивши додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за вказаною скаргою.

Керуючись ст.ст.19, 186, 260, 353-355, 447 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Березнегуватського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про накладення штраф, відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.А. Луста