Провадження № 2-з/742/30/19
Єдиний унікальний № 742/3689/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

секретаря - Тищенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Прилуки заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб Світлана Миколаївна про визнання правочинів недійсними

ВСТАНОВИВ:

31.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з позовною заявою про визнання недійсними договору купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного 25.02.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та договору дарування Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_2 , укладеного 11.03.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Позивачем одночасно з пред`явленням позову до суду було подано і заяву про забезпечення позову, у якій останній просить у порядку ст.ст.151-153 ЦПК України, вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна /а.с.62-67/.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення позивача та відповідача, без фіксації судового засідання технічним засобом, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.153, ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи немайновий характер спірних правовідносин, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно вимог ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальними правилами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - особа, яка просить про вжиття таких заходів, зобов`язана надати відомості, що потрібні для забезпечення позову, а також докази на підтвердження необхідності вжиття певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України видом забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, між сторонами виник спір немайнового характеру щодо визнання недійсним договорів купівлі-продажу та дарування, і позивачем заявлено вимогу про накладення арешту на Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_2 .

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Перевіривши матеріали клопотання про забезпечення позову, судом встановлено, що позивачем не зазначено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань та не надано на їх підтвердження доказів, які б свідчили про існування імовірної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам або захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Долучене позивачем до заяви про забезпечення позову фото огорожі з написом про продаж будинку та зазначенням номеру мобільного телефону об`єктивно не може бути підтвердженням начебто наміру відповідача відчужити житловий будинок, що є важливою умовою при вирішенні питання про забезпечення позову /а.с.73/.

Вказаний висновок суду мотивований тим, що з наявного фото неможливо встановити місце зйомки, а відповідно і приналежність паркану саме відповідачеві по справі. Доказів належності номеру мобільного телефону, зафіксованого на фото, матеріали справи також не містять.

Окрім того, суд звертає увагу, що позивачем ставиться дві вимоги про накладення арешту, а саме, арешт на Ѕ будинку в с АДРЕСА_2 та Ѕ будинку в м. Прилуки, а до матеріалів заяви про забезпечення позову надано одне фото, з якого не вбачається можливість виявити на паркані якого саме із зазначених будинків зроблено напис, та взагалі належність зафіксованого паркану до будинків, зазначених позивачем в позові та заяві про забезпечення позову.

Суд також не знаходить і логічно-обґрунтованих причин фотографування паркану саме в темну пору доби, що з урахуванням не можливості ідентифікувати місце зйомки, породжує стійке відчуття створення позивачем штучного письмового доказу. Більше того, з урахуванням доводів в заяві про забезпечення позову, що відповідний напис було здійснено саме на паркані буд АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 місці проживання позивача, інформативність вказаного фото ще більше викликає сумніви.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що спірні договори між позивачем та відповідачем було укладено у 2010 році та до вересня 2019 року між сторонами спору щодо визнання правочинів недійсними не виникало. Тобто, протягом 9 років намірів у відповідача на відчуження будинків не виникало і лише на момент подання позову до суду позивач почав стверджувати про виникнення реальних загроз щодо реалізації майна.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову може вважатись підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У поданій заяві про забезпечення позову заявник обмежився лише зазначенням, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не надавши доказів наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

За таких обставин, враховуючи, що вимоги позивача не мають майнового характеру та ним належним чином не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, з якими пов`язується застосування ініційованого заходу забезпечення позову у виді арешту, з огляду на презумпцію правомірності правочинів та їх не оспорювання позивачем протягом достатньо тривалого часу, суд, керуючись принципом розумності та обґрунтованості, не вбачає достатніх підстав для застосування крайнього заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок щодо необхідності наведення достатнього обґрунтування для забезпечення позову викладений в постанові ВС №761/39201/18 від 21.08.2019 року, який врахований судом при постановленні судового рішення.

Разом з тим, суд роз`яснює, що відмова в забезпеченні позову не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.ст.149-153,258-261-210 ЦПК України -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб Світлана Миколаївна про визнання правочинів недійсними- відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч.2 ст.261 ЦПК України.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду В.Г. Павлов