Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 272/1080/16-ц

провадження № 61-31312св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року у складі судді Чуба І. А. та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 24 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Шевчук А. М., Кочетова Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 13 628,40 дол. США, що еквівалентно 344 253,38 грн, за кредитним договором від 15 травня 2007 року № МА-13-07 (далі - кредитний договір).

Позовна заява мотивована тим, що 15 травня 2007 року ОСОБА_1 уклав з банком кредитний договір, за умовами якого отримав кредит у розмірі 10 000,00 дол. США на строк кредитування до 14 травня 2010 року та сплатою процентів за користування кредитом у строки і в порядку, що встановлені договором. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 15 травня 2007 року банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки № МА-13-07 (далі - договір поруки). У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором рахується заборгованість у розмірі 3 613,58 дол. США за тілом кредиту, 10 014,82 дол. США - за процентами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15 травня 2007 року № МА-13-07 у розмірі 13 628,40 дол. США, що еквівалентно 344 253,38 грн, у тому числі: 3 613,58 дол. США - тіло кредиту, 10 014,82 дол. США - проценти за кредитом, 5 163,80 грн - витрати на судовий збір; у решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заборгованість за кредитним договором підтверджена розрахунком, договір визначає позовну давність у п`ять років, ОСОБА_1 у 2014 році здійснив погашення заборгованості, що перериває строк позовної давності, тому підстави для відмови у задоволенні позову за спливом строку звернення до суду відсутні. Договір поруки не встановлює строк дії поруки, тому суд дійшов висновку, що порука є припиненою, оскільки з вимогою до поручителя банк звернувся поза межами шестимісячного строку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24 квітня 2017 року рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року у частині стягнення витрат на судовий збір скасовано, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю I групи, тому звільняється від сплати судового збору. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про переривання строку позовної давності та наявність у справі підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 24 квітня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2007 року № МА-13-07 у розмірі 13 628,40 дол. США, відмовити банку у задоволенні цієї позовної вимоги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Андрушівського районного суду Житомирської області.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

У травні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позовна давність сплинула 14 травня 2013 року, тому здійснення після цього погашення кредиту не перериває строк позовної давності. ОСОБА_1 не визнавав заборгованість за кредитним договором, з травня 2013 року до жовтня 2014 року особисто не здійснював погашення кредиту у розмірі 778,25 дол. США, добровільно передав ПАТ КБ «ПриватБанк» майно, що на його думку, було реалізовано банком за заниженою вартістю.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 15 травня 2007 року відкрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ВАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № MA-13-07, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000,00 дол. США на строк кредитування до 14 травня 2010 року.

У пункті 6.8 кредитного договору сторони погодили збільшення строку позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів, винагороди та неустойки до 5 років.

Погашення кредиту та процентів мало здійснюватися черговими платежами відповідно до графіка, який є додатком 1 до кредитного договору.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 15 травня 2007 року ВАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки № MA-13-07.

Останню сплату коштів на погашення заборгованості за кредитним договором здійснено 31 жовтня 2014 року.

Відповідно до наданого банком розрахунку за кредитним договором рахується заборгованість у розмірі 3 613,58 дол. США за тілом кредиту та 10 014,82 дол. США за нарахованими процентами за користування кредитом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

З огляду на статтю 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції, з висновками якого у цій частині погодився суд апеляційної інстанції, виходив з обґрунтованості позову.

Щодо зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій касаційна скарга не містить доводів про неправильне застосування судами норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права.

Водночас, суд касаційної інстанції відповідно до статті 400 ЦПК України не вправі досліджувати обставини справи та переоцінювати докази.

Верховний Суд вважає неприйнятними доводи касаційної скарги щодо спливу позовної давності до вимог банку у травні 2013 року, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

За домовленістю сторін у пункті 6.8 кредитного договору передбачена статтею 257 ЦК України позовна давність була збільшена до 5 років.

Установивши зазначене та те, що ОСОБА_1 з 2011 до 2014 року неодноразово сплачував кошти на погашення кредиту, добровільно передав ПАТ КБ «ПриватБанк» належні йому транспортні засоби, які в 2013 року були реалізовані, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що банк пред`явив позов у межах строку позовної давності, перебіг якого переривався вчиненням позичальником дій, які свідчать про визнання ним заборгованості за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги щодо особи, яка здійснювала платежі на погашення заборгованості за кредитним договором та порядку, у якому проводилася сплата, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи у Верховному Суді.

Реалізація банком заставленого майна не є предметом спору у цій справі, тому доводи касаційної скарги щодо цих обставин є неприйнятними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не оскаржувалися, тому Верховним Судом у цій частині не переглядалися.

За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 24 квітня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 628,40 дол. США - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін судових рішень, то у справі немає підстав для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 24 квітня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 628,40 дол. США - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. М. Сімоненко

Судді:А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик