Справа № 153/1241/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Пилипчук О.В., отримавши матеріали справи за позовом ТОВ «АМГ Миронівське» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ямпільської міської ради, Вінницької області про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішень про державну реєстрацію прав-,

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2019 року до Томашпільського районного суду надійшла позовна заява ТОВ «АМГ Миронівське» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ямпільської міської ради, Вінницької області

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 09 вересня 2019 року, головуючим суддею визначено Пилипчука О.В.

Відповідно до п. 2.4.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішеннями Ради суддів від 26.11.2010 року № 30, після автоматизованого розподілу судових справ автоматизованою системою відповідальна особа суду не пізніше наступного робочого дня передає судові справи визначеному автоматизованою системою головуючому судді (судді-доповідачу).

На виконання наведених положень, зазначена справа передана головуючому судді 09 вересня 2019 року.

Відповідно до ч.6 ст. 187 ЦПК України, оскільки відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд 09 вересня 2019 року звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

24 вересня 2019 року до Томашпільського районного суду надійшла відповідь Ямпільської міської ради, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

15 жовтня 2019 року до Томашпільського районного суду надійшла відповідь Гальжбіївської сільської ради, Ямпільського району Вінницької області, з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований але не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

При відкритті провадження у справі, суд перевіряє позовну заяву на відповідність її змісту вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За нормою частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 20 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1, 2, 7, 19 ч.1 ст. 4 КАС України, яка дає визначення термінів:

адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до п.1ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 10 цього Закону, крім випадку коли державним реєстратором є нотаріус, приватний виконавець чи державний виконавець, державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у справі від 04 вересня 2018 року № 823/2042/16 - публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Також вказано, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Зі змісту позовної заяви, доводів вбачається, що фактично, суть спірних правовідносин між сторонам зводиться не до приватно правового визначення правочину недійсним, а первісним є оскарження позивачем рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг.

Спір, що розглядається, є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки, як вбачається з позову та матеріалів доданих до позовної заяви відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42215009, про скасування права оренди, мав публічно-правові відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем рішення про державну реєстрацію стосувалось позивача.

Отже, державний реєстратор є суб`єктом владних повноважень, спірні правовідносини є публічно-правовим спором. Оскаржувані позивачем рішення не пов`язані з притягненням до адміністративної відповідальності, тому такий спір віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені його права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення статті 20 КАС України, визначають категорії справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним. Перелік, що міститься у частині 1 вказаної статті Кодексу є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За частиною 3 статті 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Як передбачено ст. 20 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з позову та матеріалів доданих до позовної заяви, однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень,

Таким чином, відповідно до ст. 20 КАС України, дана справа не може бути розглянута Томашпільським районним судом Вінницької області, оскільки підсудна Вінницькому окружного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи наведене, беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки захист прав свобод та інтересів фізичних осіб в сфері публічно-правових відносин не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 258, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриття провадження у справі за позовом ТОВ «АМГ Миронівське» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ямпільської міської ради, Вінницької області про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішень про державну реєстрацію прав.

Роз`яснити позивачу, що вказана позовна заява відноситься до юрисдикції Вінницького окружного адміністративного суду .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: О. В. Пилипчук