Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 295/10532/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «ОТП Банк» - Хільчевського Сергія Олександровича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просило звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № РМL-010/225/2008 від 08.04.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 6451, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок «А», піноблок, загальною площею 272,3 кв. м., в тому числі житловою площею 69,2 кв.м. та на земельну ділянку, площею 661 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 18101363:00:06:044:0010, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № 160312 , серія ЯД виданого 10.06.2008 року, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 3 435 000 грн. 00 коп., а також стягнути із відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (на час розгляду справи апеляційним судом АТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_1 08.04.2008 року був укладений іпотечний договір № 010/225/2008 з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором № МL-010/225/2008 від 08.04.2008 року. Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, станом на 19.01.2015 року утворилася заборгованість в сумі 271150,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.01.2015 року становить 4 286 274, 68 грн. З урахуванням наведеного вважає, що набув права звернути стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення кредиторських вимог.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник АТ «ОТП Банк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач фактично не використав своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконавчий напис нотаріуса не було пред`явлено до виконання в межах процедури виконавчого провадження. За наведеного вважає, що Банк не змінив строк виконання основного зобов`язання і подання вказаного позову було здійснено у межах строків позовної давності.

До суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляли. За таких обставин неявка сторін не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Встановлено, що 08.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL- 010/225/2008, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 250 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення кредитних коштів - 08.04.2038 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 08.04.2008 року укладено договір іпотеки №РМL- 010/225/2008. Згідно умов Договору іпотеки предметом іпотеки став житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 661 кв.м., кадастровий номер 18101363:00:06:044:0010, що знаходиться за цією ж цією ж адресою (а.с. 65-70).

З обґрунтування позовних вимог вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, станом на 19.01.2015 року утворилася заборгованість в сумі 271 150,43 доларів США, з яких - заборгованість за кредитом 242 164,52 доларів США, заборгованість по процентам - 28 985,91 доларів США (а.с. 7), яку позивач просив стягнути із відповідача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з цим встановлено, що 24.11.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 661 кв.м., кадастровий номер: 18101363:00:06:044:0010, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» у розмірі 251 542,55 доларів США (а.с. 71).

На час вчинення виконавчого напису, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлювався Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом була, зокрема, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція).

Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до п. 283 Інструкції, для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі отримання письмової заяви від попереднього іпотекодержателя, який має вищий пріоритет, про припинення звернення стягнення на предмет іпотеки виконавчий напис нотаріусом не вчиняється.

Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов`язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов`язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 284 Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до п. 286 Інструкції, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, кредитор скористався своїм правом, передбаченим пунктами 6.4-6.4.2 договору іпотеки та ст. 1052 ЦК України, пред`явивши вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі шляхом вчинення виконавчого напису № 11001 від 24.11.2009 року.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відомостей, що зазначений виконавчий напис у встановленому законом порядку визнано таким, що не підлягає виконанню, матеріали справи не містять.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 подав письмову заяву про застосування строків позовної давності (т.1 а.с.141-142).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Згідно частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Встановивши, що дострокове стягнення ПАТ "ОТП Банк" заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису 24.11.2009 змінило строк виконання основного зобов`язання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звернувшись до суду 15.07.2015 року із вказаним позовом, Банк пропустив строки позовної давності, визначені ст. 257 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого ним рішення.

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну представника Акціонерного товариства «ОТП Банк» - Хільчевського Сергія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.10.2019.

Головуючий Судді