Справа № 305/1274/19
Провадження по справі 2/305/547/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з Відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 21 листопада 1993 року у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №82. За час спільного життя у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Зазначає, що шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують. Причиною зазначеного стало те, що у них різні характери та погляди на життя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Оскільки вони тривалий час проживають окремо, шлюбні зв`язки між ними втрачено, тому миритися з чоловіком наміру не має, вважає, що сім`я їхня розпалася остаточно, просить шлюб, зареєстрований між нею та Відповідачем, розірвати, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_3 .

Позивачка, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, одночасно із поданням позову, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, 08.07.2019 року надав суду заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згідний.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб між сторонами був зареєстрований 21 листопада 1993 року у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №82.

Від шлюбних відносин сторони неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин. У даний час шлюб має формальний характер, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне.

Позивачка, ОСОБА_1 , у позовній заяві зазначила про бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем ОСОБА_3 , тому їй слід залишити таке.

В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, для виконання.

Питання про стягнення судових витрат Позивачем не ставилося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що був зареєстрований 21 листопада 1993 року виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №82.

Позивачці, ОСОБА_1 , залишити прізвище ОСОБА_3 .

Судові витрати залишити за Позивачем.

Копію рішення для виконання надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е. Ємчук