ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 645/731/18-ц

провадження № 22ц/818/3804/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах ОСОБА_1 , неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник позивача - ОСОБА_4 .

відповідачі - ОСОБА_5 , представник відповідача - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

треті особи - Державний навчальний заклад «Харківський професійний ліцей будівельних технологій», Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей, представники третьої особи - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року в складі судді Іващенко С.О.

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах ОСОБА_1 , неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , треті особи: Державний навчальний заклад «Харківський професійний ліцей будівельних технологій», Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, який у подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі у справі ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , мають неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від виховання яких ухиляються.

Вказав, що родина ОСОБА_7 та ОСОБА_5 багатодітна: окрім ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18, ОСОБА_12 , в родині ще є повнолітні діти ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (заміжня, мешкає окремо), ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (заміжня, мешкає окремо), ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зазначив, що діти перебувають на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах.

При цьому, родина отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та ОСОБА_7 отримує компенсацію по догляду за інвалідом І групи, а ОСОБА_5 - пенсію, як інвалід І групи.

Вказав, що найменші діти ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 влаштовані Службою у справах дітей по Немишлянському району до Харківського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей за заявою батьків, які відвідують їх, беруть участь у вихованні дітей.

Зазначив, що останнім часом між ОСОБА_20 , який мешкає у гуртожитку Державного навчального закладу «Харківський професійний ліцей будівельних технологій», та батьками стали спостерігатись доволі напружені стосунки, пов`язані із постійним бажанням хлопця отримувати від батьків якомога більше кишенькових грошей, незважаючи на те, що їх родина має невеликі достатки.

Вказав, що в грудні 2017 року ОСОБА_21 звернувся на телебачення у програму «Говорить Україна» з приводу неналежного, на його думку, виконання батьківських обов`язків з боку батьків та позбавлення їх батьківських прав.

Зазначив, що згідно інформації з Харківської міської дитячої поліклініки № 15, під наглядом якої перебувають неповнолітні, батьки дітьми не займаються, на профілактичний огляд дітей в поліклініку не приводять.

Вказав, що відповідно до інформації з Державного навчального закладу «Харківський професійний ліцей будівельних технологій», який Ілля відвідує з 01 вересня 2015 року, батьки неповнолітнього вихованням сина не займаються, навчанням не цікавляться. Адміністрація навчального закладу вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 , ОСОБА_5 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_22 .

За інформацією Харківської загальноосвітньої школи № 32, яку відвідують ОСОБА_17 з п`ятого класу, а ОСОБА_18 з першого класу, батьки навчанням дітей та рівнем навчальних досягнень не цікавляться, батьківські збори не відвідують, з класними керівниками дітей зв`язок не підтримують.

Зазначив, що за інформацією Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Немишлянського району, родина знаходиться на обліку сімей, які опинились у складних життєвих обставинах. Помешкання, в якому проживає родина, потребує капітального ремонту (у будинку відсутнє опалення).

Вказав, що згідно інформації з поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за місцем проживання характеризуються задовільно, сварок в сім`ї не вчиняють, громадський порядок не порушують, компрометуючих матеріалів щодо них немає.

Зазначив, що Служба у справах дітей неодноразово зверталася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовними заявами про відібрання малолітніх у батьків, однак, у їх задоволені відмовлено з підстав недостатності доказів.

Вказав, що питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 , ОСОБА_5 щодо всіх неповнолітніх дітей у родині розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради у присутності батьків та ОСОБА_10 .

Просив позбавити батьківських прав ОСОБА_7 , ОСОБА_5 відносно неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

стягнути з ОСОБА_7 на користь Державного навчального закладу «Харківський професійний ліцей будівельних технологій» аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частки всіх видів його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до його повноліття;

стягнути з ОСОБА_5 на користь Державного навчального закладу «Харківський професійний ліцей будівельних технологій» аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частки всіх видів її доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до його повноліття;

стягнути з ОСОБА_7 на користь Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частки всіх видів його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до їх повноліття;

стягнути з ОСОБА_5 на користь Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частки всіх видів її доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до їх повноліття;

витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідачів.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах ОСОБА_1 , неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задоволено частково;

позбавлено батьківських прав ОСОБА_7 , ОСОБА_5 відносно неповнолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

стягнуто з ОСОБА_7 на користь Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини усіх видів його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття;

стягнуто з ОСОБА_5 на користь Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини усіх видів її доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття;

рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місячного платежу допущено до негайного виконання;

стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у розмірі 881,00 грн. з кожного;

в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду в частині задоволення позовних вимог - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що вона бажала надати до суду у якості доказів фотографії дітей на підтвердження їх охайності, доглянутості та налагодженості побуту в домі, проте, не мала їх у паперовій формі, та суд не роз`яснив їй право подання доказів у електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи; що суд необґрунтовано відмовив їй у задоволенні клопотання про виклик та допит як свідків, неповнолітніх дітей ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які можуть підтвердити, що умови проживання, батьківський догляд, виховання та побут були на достатньому рівні, а також висловити своє бачення щодо того, з ким вони бажають проживати; що суд не надав належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_25 , які характеризували її позитивно, мають можливість часто спілкуватися з нею, обізнані щодо побуту родини; що пояснення поліклініки, школи та ліцею не можуть бути доказами неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, оскільки ці установи об`єктивно не в змозі відстежити значний обсяг часу її спілкування з дітьми; що пояснення дільничного лікаря є суперечливими, оскільки він зазначив, що до будинку його не пускали, однак, виявлено антисанітарні умови; що Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не наділений повноваженнями визнавати приміщення таким, що потребує капітального ремонту; що висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав стосувався лише ОСОБА_22 і не стосувався персонально інших дітей; що з неї протиправно стягнуто судовий збір, оскільки вона є інвалідом першої групи та звільнена від обов`язку з його сплати на підставі закону.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 міститься клопотання про виклик та допит як свідків її неповнолітніх дітей ОСОБА_26 та ОСОБА_27 стосовно відомих їм обставин, яке задоволено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині - змінити.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що виходячи з обставин справи та керуючись інтересами дитини доцільно позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітніх дітей та стягнути з них аліменти на їх утримання.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з 26 березня 1994 року перебувають у шлюбі, від якого мають вісьмох дітей, з яких на час розгляду справи троє є неповнолітніми (а. с. 19).

Зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є батьками неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_2 навчаються у Комунальному закладі «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 32 Харківської міської ради Харківської області імені двічі героя Радянського союзу О . О. Головачова» у п`ятому та восьмому класах відповідно (а. с. 46).

ОСОБА_17 навчається у цій школі з п`ятого класу, ОСОБА_18 - з першого класу. Батьки навчанням дітей та рівнем навчальних досягнень не цікавляться, батьківські збори не відвідують, з класними керівниками зв`язок не підтримують, допомогу навчальному закладу не надають, що підтверджується довідкою навчального закладу (а. с. 47).

Як вбачається з характеристики з навчального закладу, ОСОБА_18 здібна, має гарну пам`ять, однак навчається не в повну міру своїх сил, не завжди виконує класні завдання, потребує постійного контролю, школу відвідує частково, має низький загальний розвиток, повільно читає. У колективі дівчинка має авторитет доброї дитини, в спілкуванні з однолітками та дорослими має певні проблеми. Батьки приділяють недостатньо уваги вихованню дівчинки, батьківські збори не відвідують, не цікавляться успіхами дитини, не підтримують зв`язок з класним керівником (а. с. 48).

З характеристики ОСОБА_26 з навчального закладу вбачається, що вона за час навчання в школі виявила себе як пасивна учениця, неуважна, погано пише, інколи пропускає уроки без поважних причин, потребує постійного контролю. Батьки приділяють недостатньо уваги вихованню дівчинки, дитина має проблеми з особистою гігієною, часто виглядає неохайно (а. с. 50).

ОСОБА_19 , 2009 року народження, навчається у Комунальному закладі «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №63 Харківської міської ради Харківської області» з 01 вересня 2016 року. За інформацією школи батьки навчанням дитини не цікавляться, не відвідують батьківських зборів, допомоги навчальному закладу не надають (а. с. 51).

Зі змісту характеристики ОСОБА_30 з навчального закладу вбачається, що він засвоїв програму першого класу на початковому рівні, рівень розвитку мовлення низький, словниковий запас недостатній для зв`язного висловлювання власної думки. Дитина не провокує конфліктів, має охайний зовнішній вигляд, уроків без поважних причин не пропускає, має все необхідне приладдя для навчання. Батьки не відвідують батьківські збори, батько приходить до школи тільки за вимогою вчителя. Група здоров`я дитині не визначена, оскільки батьки не пройшли з ним медичного огляду. Дитину до шкоди приводять та забирають старші сестри чи брати (а. с. 52).

Як вбачається з листа адміністрації Комунального закладу «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №63 Харківської міської ради Харківської області» від 31 липня 2018 року №247 ОСОБА_19 навчався у школі з 01 вересня 2016 року по 01 лютого 2018 року. За цей період батьки мало цікавились навчанням дитини. До школи дитину приводили старші сестри і брати, іноді приводив батько за вимогою вчителя. Мати уникала спілкування з вчителем. При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання родини комісію не допускали у дім далі коридору. Жодного разу батьки не були на батьківських зборах. Були випадки, коли дитина з`являлась у закладі освіти у неохайному вигляді. Дитина не навчилась читати та писати, погано розмовляє. В школі безкоштовно снідав, але за вини батьків, які не надавали необхідних документів, не обідав. Останнє відвідування показало неналежне дотримання батьками санітарно-гігієнічних норм (а. с. 115).

Як вбачається з листів Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради від 12 жовтня 2017 року та 31 липня 2018 року №69 сім`я мешкає в Ѕ частині приватного будинку, де не працює АГВ. Санітарно-гігієнічні умови в будинку незадовільні: в приміщенні брудно, одяг та білизна у дітей брудні. Батьки дітьми не займаються, на профілактичний огляд дітей в поліклініку не приводять, з приводу захворювань неповнолітніх батьки до дитячої поліклініки своєчасно не звертаються, додому лікаря-педіатра з приводу захворювань не приводять. При відвідуванні лікарем-педіатром дітей вдома батьки двері не відкривають. Під час поглибленого медичного огляду на базі закладів освіти після канікул у малолітніх постійні захворювання на педикульоз. Ліки батьки не купують, внаслідок чого діти не відвідують навчальний заклад. Щорічний медичний огляд батьки з дітьми не проходять зовсім або проходять несвоєчасно. Медичний заклад вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які не виконують свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей (а. с. 20, 116).

З наданих медичних карток школярів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 вбачається, що діти проходили медичний огляд у жовтні 2017 року (а. с. 106-108).

З інформаційних довідок Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вбачається, що за місцем мешкання вони характеризуються задовільно, сварок в сім`ї та з сусідами не вчиняють, громадський порядок не порушують, компрометуючих матеріалів щодо них немає (а. с. 25, 26).

Водночас, з відповідей старшого інспектора ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 31 жовтня 2017 року та 21 грудня 2017 року вбачається, що з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проводились профілактичні бесіди про недопущення неналежного виконання батьківських обов`язків щодо дітей, а також їх притягнуто до адміністративної відповідальності згідно частини 1 статті 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дітей та незабезпечення належних умов їх розвитку, життя та виховання (а. с. 27, 28).

Служба у справах дітей Фрунзенського району зверталась до суду з позовами до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про відібрання дітей та стягнення аліментів, однак рішеннями Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2004 року та 07 жовтня 2013 року у задоволенні цих позовів відмовлено за недоведеністю (а. с. 31-33).

Згідно інформаційних листів Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Немишлянського району м. Харкова Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради №722 від 20 жовтня 2017 року, №808 від 24 листопада 2017 року родина знаходиться у центрі на обліку сімей, які опинились в складних сімейних обставинах. Спеціалісти центру 20 жовтня 2017 року та 22 листопада 2017 року здійснювали відвідування родини. У жовтні діти знаходились вдома, зі слів батька, хворіли, але лікаря батьки не викликали, за допомогою до поліклініки не звертались. У листопаді під час відвідування діти були в школі. Діти в неохайному стані, брудні, від них наявний стійкий неприємний запах. В будинку антисанітарні умови, відсутня постільна білизна. В кімнатах таргани, блощиці, підлога земляна, в кімнатах бруд і безлад. Санвузол не працює. Відсутні місця для ігор дітей, навчання і занять, холодильник не працює, посуд в непридатному стані для користування. Помешкання небезпечне для проживання дітей, у дворі багато пакетів зі сміттям, розбиті стекла, денне світло не проникає до кімнат, плита розташована дуже низько до підлоги (а. с. 23, 24).

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_27 , складеного класним керівником, соціальним педагогом, членом батьківського комітету 24 жовтня 2017 року встановлено, що дитина проживає у будинку, де не приділяється належна увага житлово-побутовим умовам проживання, не має власної кімнати та місця для навчання, санітарно-гігієнічні умови незадовільні (а. с. 49).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання учня ОСОБА_3 , складеного класним керівником, педагогом-організатором, заступником директора з навчально-виховної роботи 27 жовтня 2017 року, батьки дитину люблять, але її розвитком не займаються, не створили належних умов; житлово-побутові умови проживання потребують покращення, санітарний стан бажає бути кращим, сім`я потребує постійного контролю з боку служб (а. с. 53).

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання учня ОСОБА_1 від 06 листопада 2017 року встановлено, що у будинку, де проживає ОСОБА_31 та інші неповнолітні діти, відсутні опалення та гаряча вода, антисанітарія, брудно та не прибрано, будинок потребує капітального ремонту, умов для повноцінного проживання та навчання у ньому не створено (а. с. 22).

Як вбачається з актів обстеження умов проживання від 14 грудня 2017 року та 10 січня 2018 року, складених спеціалістами Служби у справах дітей, будинок, де мешкає родина « ОСОБА_32 », потребує ремонту, дітям виділена окрема кімната, кожен має спальне місце. Встановлено, що батьки намагаються створювати необхідні умови для проживання та розвитку дітей, однак спеціалістами Служби у справах дітей зроблено зауваження щодо неприбраного приміщення та необхідності проведення ремонтних робіт, а також вкотре запропоновано влаштувати дітей до Центру соціально-психологічної реабілітації, на що вони дали згоду (а. с. 29, 30).

З листа Комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» №12-04/777 від 03 серпня 2018 року вбачається, що з 16 січня 2018 року в закладі перебувають малолітні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а з 12 лютого 2018 року - неповнолітня ОСОБА_17 . Дітей відвідував батько 24 січня 2018 року, 30 січня 2018 року, 04 лютого 2018 року, 15 лютого 2018 року, 23 лютого 2018 року, 08 березня 2018 року, 20 березня 2018 року, 15 квітня 2018 року, 08 травня 2018 року, 22 травня 2018 року, 08 червня 2018 року, 17 червня 2018 року, 25 червня 2018 року, 30 червня 2018 року, 08 липня 2018 року, 23 липня 2018 року. Батько буває присутнім на святах та заходах, які проводяться у закладі, цікавиться життям та здоров`ям дітей, прислухається до наданих порад (а. с. 114).

Як вбачається з листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Немишлянського району м. Харкова Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради №507 від 17 серпня 2018 року родина знаходиться у Центрі на обліку сімей, які опинились в складних сімейних обставинах з дня створення Центру з 2003 року. Діти цієї родини перебувають на обліку у Службі у справах дітей по Немишлянському району м. Харкова. Протягом цих років родина перебувала під постійним наглядом спеціалістів Центру, з сім`єю проводилась робота, але змін у поведінці батьків та створенні належних умов для проживання не відбувалось.

Здійснювався контроль за відвідуванням дітьми навчальних закладів, але через постійні захворювання на педикульоз та неохайний зовнішній вигляд діти систематично були відсутні на заняттях.

Батьки залишали дітей без догляду дорослих та не приділяли уваги здоров`ю дітей, залишали їх без належного медичного обслуговування.

Діти неохайні, брудні, від них наявний стійкий неприємний запах. В будинку антисанітарні умови, відсутня постільна білизна. В кімнатах таргани, блощиці, підлога земляна, в кімнатах бруд і безлад. Санвузол не працює. Відсутні місця для ігор дітей, навчання і занять, холодильник не працює, посуд в непридатному стані для користування. Помешкання небезпечне для проживання дітей, у дворі багато пакетів зі сміттям, розбиті стекла, денне світло не проникає до кімнат.

Центр соціальних служб зазначає, що вони своїми власними силами намагались навести лад у будинку та навколишній території. З кімнат було винесено на смітник багато непотребу, але після повернення через декілька годин, все сміття було в кімнатах.

Часто діти перебували у притулку з метою соціальної реабілітації та надання можливості батькам провести ремонтні роботи у будинку та створення належних умов для проживання.

На даний час неповнолітні діти родини перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей.

У квітні 2018 року проведено відвідування родини, виявлено, що батьки встановили двері між кімнатами, замінили електропакетники в лічильнику, вказали, що планують підбити стелю гіпсокартоном, заштукатурити стіни, пофарбувати, почистити підлогу, застелити лінолеум та встановити і підключити унітаз.

06 серпня 2018 року здійснено контрольне відвідування родини з метою з`ясування рівня підготовки житлового приміщення для повернення дітей, але під час відвідування фахівці побачили, що батьки вкотре не виконали поставлені завдання, не відремонтували сходи до будинку, стелю, стіни, підлогу, на ліжках, яких в наявності лише два, відсутня будь-яка білизна, в будинку дуже брудно, розкидані речі лежать на підлозі дуже давно, в них завелось павутиння, літають зелені мухи. Санвузол не відремонтовано, стоїть неприємний запах. На час відвідування у будинку проживали батьки, старший син ОСОБА_33 , дочки ОСОБА_34 та ОСОБА_35 зі своєї малолітньою дитиною.

Адміністрація Центру вважає повернення дітей за місцем проживання до батьків недоцільним (а. с. 117-120).

Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей від 07 вересня 2018 року та 15 травня 2019 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: мати ОСОБА_5 , батько ОСОБА_7 , повнолітні діти: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_1 та неповнолітні діти: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також ОСОБА_36 , 2012 року народження. На момент відвідування, невповнолітні діти продовжують перебувати у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей.

Зі змісту актів вбачається, що санітарний стан житла незадовільний, у приміщенні дуже брудно, сморід у зв`язку з відсутністю санвузла, посуд брудний, газопостачання та опалення відсутнє, будинок потребує ремонту.

В будинку є меблі, які дуже занедбані, постільна білизна брудна, речі розкидані. Для виховання та розвитку дітей не створено жодних умов, батьки своїх обіцянок щодо ремонту та прибирання не виконують (а. с.121, 169).

До акта обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей від 15 травня 2019 року додано фотографії, які підтверджують зазначені у ньому обставини (а. с. 170).

Відповідачами до матеріалів справи надано товарні чеки від 31 січня 2018 року про придбання письмового столу, ліжка-трансформеру, від 12 лютого 2018 року - про придбання ліжка, від 15 березня 2018 року - про придбання мобільного телефону та біноклю, від 11 травня 2018 року - про придбання мультиварки та міні-печі, дрилі (а. с. 78-80, 81).

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок №97 від 06 лютого 2018 року щодо доцільності позбавлення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 батьківських прав щодо їх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 6-8).

Разом з тим, ОСОБА_17 у своїй заяві від 07 лютого 2018 року до начальника Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради заперечує проти позбавлення батьківських прав її батьків щодо неї (а. с. 54).

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є найстаршою дочкою відповідачів по справі. Вважає, що батьки піклуються про своїх дітей. Батько іноді підробляє, мати доглядає дітей, готує їсти. Після розірвання шлюбу зі своїм чоловіком, вона проживає з батьками. Також пояснила, що в будинку немає опалення та санвузла. Дохід їх родини невеликий, тому на менших братів та сестер грошей у батьків не вистачає.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що відповідачі її родичі: відповідач ОСОБА_5 - є її рідною тіткою. Проживає вона у другій половині їх будинку. Їй відомо, що родина «ОСОБА_2» намагається робити ремонт. З сином ОСОБА_37 у батьків напружені відносини, часто бувають сварки. Пояснила, що до школи їх діти ходять охайними.

Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_38 , яка є провідним фахівцем соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Немишлянського району м. Харкова пояснила, що родина « ОСОБА_2 » знаходиться на обліку у Центрі з дня його створення з 2003 року. Протягом всього часу родина перебувала під наглядом спеціалістів Центру, але змін у поведінці батьків та створенні належних умов для проживання не відбулось. Пояснила, що в будинку антисанітарні умови; діти не миті, хворіють на педикульоз, з постійним неприємним запахом. В будинку немає опалення, ємкість у зв`язку з відсутністю санвузла знаходиться у коридорі. Умови проживання взагалі не придатні.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_39 пояснила, що вона є дільничним лікарем-педіатром. Батьки на огляди дітей не приводять, за станом здоров`я дітей не слідкують, до будинку лікарів не пускають. Систематично у дітей педикульоз, в домі антисанітарія.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_40 пояснила, що вона є вчителем у школі, де навчаються неповнолітні ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Зазначила, що вихованням дітей батьки взагалі не займаються, діти не доглянуті, неохайні, з неприємним запахом.

У судовому засіданні суду першої інстанції також досліджувався відеозапис телевізійної програми «Говорить Україна», з якої вбачається, що родина «ОСОБА_2» проживає в непридатних, антисанітарних умовах, батьки не приділяють уваги вихованню та здоров`ю власних дітей. Діти збирають сміття з сміттєвих баків.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник, ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та пояснили, що на сьогодні вони займаються ремонтом будинку та бажають, щоб діти проживали разом з ними. ОСОБА_7 пояснив, що він працює, тому не часто відвідує дітей у Центрі. ОСОБА_5 не має можливості відвідувати дітей, оскільки вона інвалід І групи.

Представники Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей пояснили, що рекомендації Центру батьки не виконують та не намагаються виконувати, тому доцільно позбавити їх батьківських прав в інтересах дітей.

Допитані в суді апеляційної інстанції діти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пояснили, що в Центрі їм зараз краще. Їх добре годують, вони мають своє спальне місце, кожен день відвідують шкільні заняття. Батько раз або два на місяць відвідує їх у Центрі, мати зовсім їх не відвідує. Вони сумують за батьками, братами та сестрами, однак, на сьогодні вони не бажають повертатися додому.

Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі, шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Як Суд зазначив у рішенні у справі « Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)».

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII).

Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме наявність ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є батьками вісьмох дітей, з яких на час розгляду справи троє є неповнолітніми та перебувають у Харківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей.

Відповідачі мають зв`язок з дітьми, але не забезпечують їм належних умов для проживання та навчання, не дбають про їх гігієну та стан здоров`я.

У будинку, який належить родині, не створено умов для перебування у ньому дітей, їх освіти та розвитку. Приміщення потребує ремонту та влаштування санвузлу, а також прибирання, перебування у цьому житлі за теперішніх умов є небезпечним для життя та здоров`я дітей.

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ставляться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, належним чином не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного медичного догляду, лікування дітей, не сприяють засвоєнню ними санітарно-гігієнічних правил, діти періодично хворіють на педикульоз, своєчасно не проходять медичні огляди.

Родина з 2003 року знаходиться на обліку у Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Немишлянського району м. Харкова, але змін у поведінці батьків та створенні належних умов для проживання дотепер не відбулось, рекомендації спеціалістів не виконуються.

Служба у справах дітей неодноразово зверталась до суду з позовами про відібрання дітей у відповідачів, у задоволенні яких відмовлено. Проте, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не вжито жодних заходів у зв`язку з позовами та з метою їх недопущення в подальшому.

Спеціалісти служби у справах дітей протягом 2018 - 2019 років неодноразово здійснювали відвідування родини, за результатами яких складено акти обстеження умов проживання дітей, з яких вбачається, що батьками не створено належних умов для проживання дітей.

Крім того, органами поліції надано відомості щодо того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 притягувались до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Виходячи з аналізу викладених обставин справи, тривалості існування негативної для розвитку дітей обстановки, відсутності змін у ставленні батьків до виконання своїх обов`язків, розлучення їх з дітьми у даному разі є необхідним в інтересах самих дітей з метою забезпечення їм належних умов проживання, навчання і медичного догляду та недопущення страждань дітей через відсутність піклування та неповноцінне виховання.

Проте, судова колегія вважає, що наведені обставини свідчать про наявність підстав для застосування тимчасового заходу як відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, який здійснюється на підставі статті 170 СК України, в якнайкращих інтересах дітей з метою охорони їх фізичного та психічного здоров`я, забезпечення нормального розвитку та права на освіту, а не позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом.

Так, частина 1 статті 170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також, в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Аналізуючи обставини справи з урахуванням пояснень дітей, наданих в суді апеляційної інстанції, в яких викладено їх бажання залишитися в Центрі, судова колегія вважає за доцільне застосувати такий тимчасовий захід як відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, мета якого є захист прав та інтересів дітей, застосувавши при цьому статтю 367 ЦПК України.

При цьому судова колегія зазначає, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей батьками, (ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання та догляду за дітьми, приведення житлових умов до стану, придатного для проживання дітей) суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей.

Таким чином, рішення в оскаржуваній частині підлягає зміні з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відібрання дітей ОСОБА_42 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 без позбавлення відповідачів батьківських прав. При цьому батьки не втрачають щодо них прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дітей, мають право на особисте їх виховання та спілкування з ними. Проте, та обставина, що діти передані Центру, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Доводи ОСОБА_5 щодо того, що пояснення поліклініки, школи та ліцею не можуть бути доказами неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, оскільки ці установи об`єктивно не в змозі відстежити значний обсяг часу її спілкування з дітьми, а також, що пояснення дільничного лікаря є суперечливими, не приймаються до уваги, оскільки відомості з навчальних та медичних закладів надають об`єктивну характеристику поведінці батьків та їх ставленню до виховання дітей з боку незаінтересованих осіб. Крім того, наявність антисанітарії у будинку підтверджується сукупністю інших доказів у справі, крім показань лікаря.

Посилання ОСОБА_5 на те, що Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не наділений повноваженнями визнавати приміщення таким, що потребує капітального ремонту, та посилання на необхідність проведення таких дій інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості відповідно до Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, є безпідставними, оскільки зазначене Положення не регулює спірні правовідносини та не підлягає застосуванню до них.

Натомість, повноваження Служби у справах дітей щодо проведення обстеження умов проживання дитини передбачено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

Крім того, висновок соціальних служб щодо необхідності проведення ремонту у приміщенні має рекомендаційний характер.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, оскільки частина 4 статті 170 СК України, як і частина третя статті 166 СК України, передбачає стягнення аліментів з батьків як при відібранні дітей без позбавлення батьківських прав, так і при позбавленні батьківських прав.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З листа Комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» №12-04/777 від 03 серпня 2018 року вбачається, що з 16 січня 2018 року в закладі перебувають малолітні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а з 12 лютого 2018 року - неповнолітня ОСОБА_17 .

Як вбачається з акта обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей від 15 травня 2019 року неповнолітні діти продовжують перебувати у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей.

В суді апеляційної інстанції представники Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей підтвердили, що діти по сьогодні знаходяться в Центрі.

Судова колегія враховує, що відповідачі не працюють, та родина є малозабезпеченою, однак, це не може позбавляти неповнолітніх дітей необхідного та достатнього матеріального забезпечення, навіть в разі відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

Враховуючи, що інші діти відповідачів є повнолітніми і на їх утриманні не перебувають, та батьки, у яких відібрано дітей без позбавлення батьківських прав, не звільняються від обов`язку утримання дітей, та зобов`язані вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку своїх дітей, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей в розмірі 1/8 частини їх доходів.

Оскільки неповнолітні діти перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, висновок суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з відповідачів аліментів на користь цього закладу є обґрунтованим.

При цьому судова колегія не погоджується з висновком суду щодо стягнення судового збору з ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 є інвалідом першої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 25 червня 2014 року (а. с. 18) та звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Тому, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 судового збору в розмірі 881,00 грн. підлягає скасуванню із зазначенням, що ці судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, а ОСОБА_5 та Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради за подачу позову щодо захисту прав малолітніх чи неповнолітніх осіб (п.14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір») звільнено від сплати судового збору, підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року в оскаржуваній частині - змінити.

Позов Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах ОСОБА_1 , неповнолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , треті особи: Державний навчальний заклад «Харківський професійний ліцей будівельних технологій», Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей про позбавлення батьківських прав щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , стягнення аліментів на їх утримання та судових витрат - задовольнити частково.

Відібрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від батьків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , без позбавлення батьківських прав.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , судових витрат в розмірі 881, 00 грн.- скасувати.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.