Справа № 132/1952/18
Провадження № 22-ц/801/1709/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 рокуСправа № 132/1952/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Якименко М. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» про розірвання договору оренди землі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» на заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області у складі судді Аліменка Ю. О. від 28 серпня 2018 року,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:001:0018, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1478 га, розташованої на території Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, укладений 22 лютого 2016 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» (далі ТОВ «Альфа-Н»), право оренди за яким зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області Лемешовою М. Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28818442 від 18 березня 2016 року.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником зазначеної земельної ділянки. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року її залучено до участі у адміністративній справі № 802/1633/17 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, під час розгляду якої вона довідалась про існування спірного договору. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 123967179 від 15 травня 2018 року ОСОБА_1 стало відомо про реєстрацію права оренди державним реєстратором реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області, строк дії договору 7 років та розмір орендної плати 8 % від вартості землі, що складає 6800,00 грн.

В порушення умов договору відповідач не сплачував орендну плату за 2016 та 2017 роки та не використовував земельну ділянку за цільовим призначенням.

Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2018 року позов задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:001:0018, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1478 га, розташованої на території Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, укладений 22 лютого 2016 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Альфа-Н», право оренди за яким зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області Лемешової М. Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28818442 від 18 березня 2016 року. Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що несплата орендної плати за два роки поспіль 2016 та 2017 роки свідчить про систематичність такої несплати, є істотним порушенням умов договору, а відтак і підставою для його розірвання на підставі пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі ЗК України), частини першої статті 32 Закону України № 161-ХІV від 06 жовтня 1998 року «Про оренду землі» (далі Закон № 161-ХІV).

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 12 червня 2019 року заяву ТОВ «Альфа-Н» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

ТОВ «Альфа-Н» подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ТОВ «Альфа-Н» адвокат Головенько В. П. посилався на те, що суд не дослідив умов договору оренди щодо розміру та порядку нарахування орендної плати, а також фактичних обставин використання земельної ділянки. Додатково у письмових поясненнях представник товариства адвокат Мишковська Т. М. звертала увагу на те, що суд першої інстанції не з`ясував чи здійснює ТОВ «Альфа-Н» господарську діяльність на земельній ділянці позивачки, не врахував положення статті 762 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) про звільнення наймача від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального і матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частини перша та друга статті 367 ЦПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що відповідачем допущено порушення умов укладеного договору оренди землі в частині несплати орендної плати за період 2016 та 2017 роки, що є підставою для його розірвання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (пункти 1 4 частини першої статті 264 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В матеріалах даної справи міститься ксерокопія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 667757, виданого 07 липня 2006 року 07 липня 2006 року Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 56, ОСОБА_1 належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1478 га, розташована на території Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер :06:001:0018 (а. с.7).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала на порушення відповідачем умов існуючого між ними договору. Однак ні оригінал, ні належним чином завірену копію вказаного договору до позовної заяви вона не надала, хоча повинна була це зробити у відповідності до вимог частини другої статті 83 ЦПК України.

В своїй позовній заяві зазначила, що екземпляр договору, який вона просить розірвати, у неї відсутній.

На це суд першої інстанції належної уваги не звернув, не вирішив це питання в порядку, визначеному частинами четвертою, п`ятою статті 83 ЦПК України.

Суд, вирішуючи спір, формально підійшов до розгляду справи, неповно з`ясував її обставини, не дав їм належну правову оцінку, так як розглянув справу без предмета спору та відповідно не досліджував умови договору оренди землі, тільки обмежився посиланнями на Інформацію що міститься в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом постановлене рішення про розірвання договору оренди без дослідження його істотних умов, зокрема щодо індексації орендної плати, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду, а відтак і розміру можливої заборгованості, а також наявність підстав, які можуть потягнути за собою правові наслідки у вигляді розірвання даної угоди.

Відповідач до письмових пояснень до апеляційної скарги додав лише ксерокопію договору оренди, який належним чином не засвідчений. Крім того надав ряд документів на підтвердження неможливості використання земельної ділянки з 2016 року, в зв`язку з чиненням перешкод з боку іншого орендаря.

Відповідно до частини десятої статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись частиною десятою статті 84 ЦПК України апеляційний суд розглядає дану справу за наявними у ній доказами.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка в супереч статей 12, 81 ЦПК України не довела ті обставини, на які вона посилалася, обґрунтовуючи позовні вимоги.

В зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів, зокрема оригіналу договору або належним чином завіреної його копії, а також відсутні докази на підтвердження порушення його умов відповідачем, а саме систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою та нецільове її використання, що потягло зниження якості показників ґрунту, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та недоведеними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, скасуванням рішенням суду першої інстанції і постановленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1057 грн 20 к. (а. с. 90).

Керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 376, 381, 382 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» задовольнити.

Заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Н» судові витрати, понесені зі зверненням до суду з апеляційною скаргою в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн 20 к.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач підпис О. С. Панасюк

Судді: підпис О. В. Ковальчук

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк