"22" жовтня 2019 р.
Справа №639/965/19
Провадження № 2/642/1179/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Добронос Д.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за розпискою в загальній сумі 640012,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 12 травня 2018 року позивач надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 626520 грн., що еквівалентно23000 дол. США за курсом НБУ, про що було укладено розписку. ОСОБА_3 Є ОСОБА_4 зобов`язався повернути вказані кошти до 01.06.2018. Однак, в зазначений термін кошти не повернуто. Оскільки свої зобов`язання за договором позики ОСОБА_2 не виконав, кошти не повернув, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 626520,00 грн. та 13492 грн. 3% річних відповідно до ст.. 625, 1050ЦК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року вказаний позов передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з задоволенням клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, надав через канцелярію суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, у останнє судове засідання не прибув, з ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де він утримується, надійшла від нього на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що 12 травня 2018 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 626520 грн., що еквівалентно23000 дол. США за курсом НБУ, про що було укладено розписку. ОСОБА_3 Є ОСОБА_4 зобов`язався повернути вказані кошти до 01.06.2018.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зі змісту вказаної норми випливає, що розписка позичальника є борговим документом, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та підтверджує укладання договору позики.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1, 2 ст.192 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.524 ЦК Українизобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Згідно ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, ч.2 ст.524 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Позичальник, згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 січня 2017 року у справі №6-2789цс16 договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК Українизобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України).

Статтею 527 ЦК України передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Оригінал розписки про надання ОСОБА_2 коштів позивач ОСОБА_1 надав суду та був оглянутий у судовому засіданні.

Наявність оригіналу боргової розписки у позикодавця свідчить про невиконання умов договору позики.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , взявши на себе зобов`язання по поверненню коштів, допустив неналежне його виконання.

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 626 520 грн., що еквівалентно 23000 дол. США за курсом НБУ.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю.

Також у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На підставі зазначеного, в частині стягнення 3 відсотків річних за користування грошовими коштами, отриманими за розпискою від 12.05.2018, позовні вимоги також підлягають задоволенню, а саме у розмірі 13 492 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 6400,12 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77-81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 354, 625 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП не встановлено, паспорт НОМЕР_1 , місцезнаходження: ДУ «Харківський слідчий АДРЕСА_1 », м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) грошові кошти в розмірі 640012 (шістсот сорок тисяч дванадцять) грн.. 00 коп., з яких: 23000 дол. США, що еквівалентно 626520,00 грн. - сума основного боргу за договором позики та 13492 грн. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП не встановлено, паспорт НОМЕР_1 , місцезнаходження: ДУ «Харківський слідчий АДРЕСА_1 », м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6400 (шість тисяч чотириста) грн.. 12 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.10.2019 року.

Суддя О.В. Бородіна