ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-з/821/33/19Головуючий по 1 інстанції - Демчик Р. В.
Категорія: 351000000 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
07 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя доповідач)
Суддів Бородійчука В.Г., Єльцова В. О.
за участю секретаря Винник І.М.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 Г.;
відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
особа, яка подає апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 ;
представник ОСОБА_3 - адвокат Драченко В. В.
розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката - Драченка Владислава Вікторовича про розподіл судових витрат по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-
ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задоволено частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши 13 серпня 2019 року апеляційну скаргу.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 15 липня 2019 року залишено без змін.
27 вересня 2019 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Драченка В. В. про вирішення питання розподілу та стягнення судових витрат за Вх. № 2272/19 Вх.
В обґрунтування клопотання про стягнення коштів за надання правничої допомоги відповідачу, адвокат Драченко В.В. надав договір про надання правової допомоги № 87 -03 від 11.03. 2019 року та акт виконаних робіт до договору, де вказано, що ним витрачено 325 хвилин на надання послуг клієнту.
Згідно рахунку на оплату № 87-03-01 від 26 вересня 2019 року та акт виконаних робіт( наданих) послуг № 87-03-01 від 27 вересня 2019 року вказує, що відповідач ОСОБА_3 понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, які просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 .
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про розподіл та стягнення судових витрат, апеляційний суд вважає, що клопотання про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги адвокатом не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи , постановою Черкаського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 15 липня 2019 року залишено без змін.
У постанові апеляційний суд вказав, що судові витрати, понесені сторонами, підлягають залишенню за сторонами, оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України питання судових витрат не переглядається апеляційним судом.
Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 п. 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами.
Звертаючись із клопотанням про розподіл судових витрат після розгляду справи судом апеляційної інстанції та прийняттям судового рішення про залишення без змін рішення суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Драченко В.В. посилається на норми ч. 8 ст. 141 ЦПК України, вказуючи, що згідно до вимог даної статті ним зроблено заяву до закінчення судових дебатів про надання доказів про розмір судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку із розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо згідно пункту 3 судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції перевіряв законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вивчав та перевіряв доводи та вимоги апеляційної скарги, і за наслідками апеляційного розгляду прийняв постанову, якою залишив оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, тому відповідно до вимог процесуального закону не змінював розмір судових витрат.
Як вбачається із змісту рішення суду першої інстанції та резолютивної частини рішення, суд першої інстанції не вирішував питання розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог позивача.
Апеляційний суд звертає увагу, що ні позивач ОСОБА_4 , ні відповідач ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржували в апеляційному порядку, що дає підстави вважати, що вказані сторони погодились з рішенням суду, крім скаржника ОСОБА_2 , яким також рішення суду в частині вирішення питання розподілу судових витрат не оскаржувалось.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції не вирішував питання розподілу судових витрат, а скаржником рішення суду в частині щодо питання про розподіл та стягнення судових витрат не оскаржувалось, то у суду апеляційної інстанції, яким залишено без змін рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перегляду та зміни рішення суду в частині судових витрат за вказаних обставин.
Однак, апеляційний суд вважає, що слід звернути увагу, що чинним процесуальним законом передбачено вимоги до сторін щодо вирішення питання про попереднє визначення суми судових витрат, які передбачені ст. 134 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України вказано, що разом з першою заявою по суті кожна сторона подає до суду попередній( орієнтований ) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла, і які вона очікує понести, у зв`язку із розглядом справи.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодування відповідних судових витрат, за винятком сплаченого нею судового збору.
Із наявних матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі не подавались попередні розрахунки судових витрат, як і не подавались такі розрахунки до закінчення розгляду справи судом першої інстанції .
Тому в матеріалах справи відсутні дані, що відповідач ОСОБА_3 чи її представник адвокат Драченко В.В. подавали суду першої чи апеляційної інстанції вказані розрахунки щодо очікуваних та понесених судових витрат, в тому числі і щодо витрат, понесених за надання правничої допомоги адвокатом під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Із доданих до клопотання про розподіл судових витрат додатків від 27.09. 2019 року, поданих через канцелярію апеляційного суду вбачається, що адвокатом Драченко В.В. додається копія рахунку на оплату № 87-03-01 від 26. 09. 2019 року на суму 5000 гривень, з якого не вбачається, що вказана сума коштів сплачена відповідачем ОСОБА_3 , копія акту про виконання робіт від 27.09. 2019 року, підписаного сторонами відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом, що витрачено 325 хвилин на надані послуги протягом періоду з 27 серпня 2019 року до 26.09.2019 року у розмірі вартості послуг 5000 гривень. Також до клопотання надано ксерокопію квитанції, як зазначено у додатку про сплату витрат за правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, однак надана квитанція є нечитабельною, тому неможливо встановити розмір сплачених коштів згідно даних наданої квитанції, оскільки суми на квитанції не видно.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: згідно п. 3 - поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо ; згідно п. 4 - дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У частині 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Із аналізу вищевказаних норм процесуального закону слід дійти висновку, що вирішення питання розподілу судових витрат судом має вирішуватись з врахуванням обставин справи, поведінки сторін під час розгляду справи, позицію сторін щодо врегулювання спору та вимог закону щодо питання стягнення судових витрат на користь однієї сторони з іншої за результатами розгляду справи.
Отже, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 , рішення суду нею не оскаржувалось в апеляційному порядку, згідно до вимог закону відповідач та її представник не подавали суду розрахунків судових витрат до закінчення розгляду справи по суті, враховуючи, що вимоги про стягнення судових витрат за правничу допомогу, понесену відповідачем у розмірі 5000 гривень представник відповідача просить стягнути з іншого відповідача ОСОБА_2 , який є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судових витрат по сплаті судового збору згідно вимоги закону, то апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Драченка В.В. про стягнення судових витрат у розмірі 5000 гривень із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за надання професійної правничої допомоги.
Колегія суддів дійшла висновку, враховуючи обставини справи, часткове задоволення вимог позивача, тривалість вирішення спору між сторонами, поведінку сторін, що витрати за надання правничої допомоги адвокатами сторін під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, слід покласти на сторони, що відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України .
Апеляційний суд, враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги що згідно до вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України суд може відмовити у відшкодуванні судових витрат стороні, крім сплаченого судового збору, оскільки відповідачем не виконано вимоги вказаної статті,
та керуючись ч. 9 ст. 141 ЦПК України суд має право покласти на сторону судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору, якщо спір вник внаслідок неправильних дій сторони.
За таких обставин, апеляцій ний суд вважає, що підлягає залишенню без задоволення клопотання адвоката Драченка В.В. від 27 вересня 2019 року про розподіл судових витрат та стягнення коштів за надання правничої допомоги у розмірі 5000 гривень з відповідача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270, 368 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Відмовити у задоволенні клопотання адвоката - Драченка Владислава Вікторовича про розподіл судових витрат стягнення коштів за надання правничої допомоги з відповідача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий Нерушак Л.В.
Судді Бородійчук В.Г.
Єльцов В.О.