АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року

м. Чернівці

справа № 725/3171/19

провадження 822/840/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Владичана А.І., Половінікіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н. О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області

треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради

апеляційні скарги ОСОБА_2 , Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 червня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Іщенко І.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання незаконними дій органу державної влади, скасування та поновлення реєстрації місця проживання малолітньої дитини.

Посилався на те, що в період часу з 15 жовтня 1999 року по 23 січня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька, ОСОБА_4 . До розірвання шлюбу позивач та відповідач разом з дитиною проживали та були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , яка була набута в шлюбі та була об`єктом права спільної сумісної власності. Отримавши довідки від ВАДР УДМС у Чернівецькій області дізнався, що його донька зареєстрована із ОСОБА_2 в с. Кам`яна, Сторожинецького району, Чернівецької області.

Вказував на те, що він, як батько дитини, не давав згоду на зняття з реєстрації місця проживання дитини по АДРЕСА_1 та реєстрації за новим місцем проживання в с.Камяна, Сторожинецького району, Чернівецької області.

Просив суд, визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу УДМС України в Чернівецькій області, правонаступником якого є Чернівецький міський відділ Державної міграційної служби щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 ;

Визнати незаконними дії Сторожинецького районного відділу Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області щодо реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_3 ;

Скасувати реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_3 ;

Поновити реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 червня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії Шевченківського районного відділу УДМС України в Чернівецькій області, правонаступником якого є Чернівецький міський відділ Державної міграційної служби України щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1

Визнано незаконними дії Сторожинецького районного відділу Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області щодо реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

У задоволенні позову щодо скасування реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 відмовлено.

У задоволенні позову щодо поновлення реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивована тим, що при знятті з реєстрації та реєстрації дитини за новим місцем проживання здійснюється за заявою одного із батьків, які проживають за різними адресами, що вказує на необхідність надання згоди іншого з батьків та довідки УДМС про те, що дитина не зареєстрована разом із ним. Посадові особи Сторожинецького РС УДМС у Чернівецькій області та Шевченківського РВ УДМСУ в Чернівецькій області неправомірно, всупереч вимогам норм чинного законодавства, зняли з реєстрації місця проживання та здійснили реєстрацію місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , без надання письмової згоди батька ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження в даній справі.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що вказаний спір вирішено за правилами адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження в даній справі, оскільки зі змісту позову вбачається, що спір виник щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_4

Однак, рішенням Апеляційний суду Чернівецької області від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, прийнято рішення, яким визначено участь ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_4 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною у встановлені дні за місцем проживання позивача за відсутності матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері, тобто сторони погодили місце проживання дитини з матір`ю.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав до суду відзиви на апеляційні скарги. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що аргументи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, є безпідставними.

Зокрема, зазначає про помилковість доводів Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку з набранням законної сили рішення суду ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, оскільки постановою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу УДМС України в Чернівецькій області, правонаступником якого є Чернівецький міський відділ Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 скасовано, а провадження у справі закрито.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з 15 жовтня 1999 року по 23 січня 2013 року перебував у шлюбі із ОСОБА_3, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

31 березня 2009 року ОСОБА_1 зареєстрував місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 січня 2013 року між сторонами розірвано шлюб.

31 березня 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, прийнято рішення, яким виділено ОСОБА_1 на праві особистої власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Апеляційний суду Чернівецької області від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, прийнято рішення, яким визначено участь ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_4 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною у встановлені дні за місцем проживання позивача за відсутності матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері, тобто сторони погодили місце проживання дитини з матір`ю.

Згідно журналу №73.10-60 обліку заяв про зняття з реєстрації місця проживання Шевченківського районного відділу УДМС України в Чернівецькій області ОСОБА_3 20 лютого 2015 року звернулась до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області з заявою про зняття її та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_1 , у зв`язку із вибуттям за адресою: с. Кам`яна , Сторожинецького району , Чернівецької області.

Відповідно до талона від 19 лютого 2015 року про зняття з реєстрації місця проживання в Україні, ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_4 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

20 лютого 2015 року позивач подав до Шевченківського районного відділу УДМС України в Чернівецькій області заяву, в якій вказує, що заперечує проти зняття ОСОБА_4 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

23 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Сторожинецького РС УДМС з заявою №160 про реєстрацію її та неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 за адресою: с. Кам`яна, Сторожинецького району, Чернівецької області.

Із змісту заяви про реєстрацію місця проживання №160 від 23 лютого 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 просить зареєструвати її місце проживання та місце проживання неповнолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_3 .

Згодом, ОСОБА_1 отримав повідомлення від Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області № 73.23/113 від 31 січня 2017 року та № 73.23.219 від 15 лютого 2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 лютого 2015 року зареєстрована в АДРЕСА_3 , на підставі заяви матері- ОСОБА_3 Згода іншого з батьків (в даному випадку позивача ОСОБА_1 ) у документах відсутня. Реєстрація місця проживання ОСОБА_4 в с.Кам`яна стала можливою у зв`язку з тим, що вона вже була знята з реєстрації разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 Шевченківським РВ у м.Чернівці УДМС України в Чернівецькій області /а.с.30-31/.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

За змістом вимог статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України ).

Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077 ( чинного на час розгляду судом першої інстанції справи), відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, ( чинних на час розгляду апеляційним судом справи) у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45).

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 та реєстрація дитини за новим місцем проживання здійснено з порушенням Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077, оскільки на здійснення відповідних реєстраційних дій потрібна згода батька.

Однак, наведене не призвело до порушення права ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Так, рішенням Апеляційний суду Чернівецької області від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини визначено участь ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_4 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною у встановлені дні за місцем проживання позивача за відсутності матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері, тобто, починаючи з 2014 року місцем проживання неповнолітньої дитини, за погодженням сторін, визначено місце проживання її матері.

Спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини немає. ОСОБА_1 , під час апеляційного розгляду справи, підтвердив ту обставину, що дитина проживає із матір`ю і ним не заперечується місце проживання дитини з матір`ю.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно частини четвертої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Таким чином, відповідно до вимог статті 6 вказаного Закону особа повинна зареєструвати своє місце проживання.

Отже, зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 та реєстрація дитини за новим місцем проживання фактично призвело до здійснення реєстрації малолітньої дитини за місцем проживання матері, тобто за місцем фактичного проживання дитини.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції також не врахував, що позивач обрав неефективний спосіб судового захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

У підпункті 2 пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, також вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зазначені правові норми встановлюють певний порядок скасування реєстрації місця проживання фізичної особи, який пов`язано, зокрема, з втратою або позбавленням права користування або права власності на житлове приміщення.

Реєстрація за своїм змістом згідно зі статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у вказаній редакції визначається як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; тобто реєстрація є офіційним фіксуванням місця проживання певної особи, яка має право користування або право власності на зазначене житло.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту цивільного права як визнання незаконними дій органу державної влади, скасування та поновлення реєстрації місця проживання малолітньої дитини не можна вважати належним способом захисту.

Апеляційний суд не може погодитись із твердженням ОСОБА_1 про те, що зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 та реєстрація дитини за новим місцем проживання є втручання в сімейне життя малолітньої доньки та право позивача на повагу до його сімейного життя, оскільки реєстрація місця проживання особи є відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» офіційним фіксуванням місця проживання певної особи та не впливає на вирішення питання щодо права особи на користування або права власності на житло.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.3 п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у разі невідповідності висновків суду обставинам справи та у разі порушення судом першої інстанції процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи всі обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково. Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 червня 2019 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання незаконними дій органу державної влади, скасування та поновлення реєстрації місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в розмірі 3 457 гривень 80 коп., що підтверджується квитанціями від 25 липня 2019 року та від 09 серпня 2019 року (а.с.158, 187).

Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області за подання до суду апеляційної скарги сплатило 3 457 гривень 80 коп. судового збору, що підтверджується платіжними дорученнями від 15 липня 2019 року №1460 та від 19 серпня 2019 року №1550 (а.с.155, 224).

Отже, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області по 3 457 гривень 80 коп. на кожного, в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 червня 2019 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання незаконними дій органу державної влади, скасування та поновлення реєстрації місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 457 гривень 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області 3 457 гривень 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 28 жовтня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) А.І. Владичан

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: