Номер провадження: 22-ц/813/5086/19
Номер справи місцевого суду: 523/8554/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрова Є.С.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представників позивача ОСОБА_1 і товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року (однособово суддя Сувертак І.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

20.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі-Товариство) про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів, а саме:визнання недійсною Угоду №343945 від 10.01.2011 року між ОСОБА_1 та Товариством; повернення сторони у первісне становище шляхом стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 133 707,63 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

10.01.2011 року між ОСОБА_1 і Товариством укладено Угоду №343945, предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему Автотак. Угода укладена шляхом підписання сторонами Угоди та Додатку № 1 і Додатку № 2, які є невід`ємною частиною Угоди, терміни, що використовуються в Угоді та системі Автотак, визначаються у Додатку №2 до Угоди.

Предметом Угоди є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається «АвтоТак» та базується на створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів. Відповідно до Додатку № 1 до Угоди метою його укладення було отримання автомобіля ZAZ Ланос, вартістю 71 680 гривень. Згідно Додатку № 1 до вказаної Угоди винагорода за послуги, пов`язана з включенням договору до системи «АвтоТак» та формування групи у % + ПДВ складає 2 580,48 гривень щомісячний цілий чистий внесок 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг 0,38% + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065%, винагорода за послуги, пов`язані з передачею автомобілю учаснику 3,00% +ПДВ. У свою чергу дані платежі є виплатою за автомобіль марки ZAZ Sens.

Позивач ОСОБА_1 , виконуючи умови договору, сплатив відповідачу кошти у розмірі 133 707,63 гривень.

11.03.2011р. між ОСОБА_1 і Товариством укладено договір про внесення змін в Додаток №1 до Угоди №343945, а саме: в графі "марка автомобіля" замість "ЗАЗ" читати "КІА"; в графі "модель" замість "Ланос" читати "SOUL", в графі "ціна автомобіля в грн." замість "71 680,00" читати "126 400,00".

Проте, ані в самій угоді, ані в додатках до неї не вказані підприємство, з яким Товариство уклало договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб`ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самої угоди.

Угода укладена із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, позивач отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі-Закон), оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. При умові належного роз`яснення позивачу усіх умов та наслідків даної угоди, останній не погодився б на її укладення, оскільки умови угоди № 343945 від 10.01.2011 року є несправедливими по відношенню до позивача, суперечать принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача.

Посилаючись на те, що угода не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує його права, як споживача послуг та як громадянина України, угода не відповідає його внутрішній волі на момент укладення, та, на даний час, позивач просив позов задовольнити.

Представник Товариства 01.08.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2019 рокупозов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду від 05.03.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду від 05.03.2019 року скасувати, ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 . зазначає:

В обґрунтування рішення суд посилався на той факт, що Товариство отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, тому умови, викладені в оспорюваному договорі, не можна вважати несправедливими.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки перед укладенням Угоди позивач ознайомився із його змістом, однак мало що зрозумів з нього. Ні в самій Угоді, ні в додатках до неї не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер, та/або дистриб`ютер, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самої Угоди.

Угода була укладена із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, позивач отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону, оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. При умові належного роз`яснення позивачеві усіх умов та наслідків даної угоди останній не погодився б на його укладення. Умови угоди № 343945 від 10.01.2011 року є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача.

Із розділу 1 Додатку №2 до Угоди, Фонд повернення коштів - це частина фонду групи, що складається з 5% від загальної суми, яка надходить щомісяця від фонду групи та призначений для повернення коштів учасникам за угодами, що розірвані. Повернення коштів за розірваною Угодою залежить від внесення чи невнесення іншими учасниками своїх внесків, з яких і формується фонд повернення коштів, що свідчить про ознаки фінансової піраміди.

Всупереч вимогам ч.1 ст. 638 ЦК України, сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема стороку його дії, ціни на автомобіль, тощо.

Позивач у позові зазначав, що відповідач при укладенні та адмініструванні угоди здійснював нечесну підприємницьку практику і внаслідок такої діяльності його введено в оману, а тому порушено його права, як споживача що регулюються Законом.

Зі змісту угоди вбачається, що відповідач без обґрунтування причин на власний розсуд може висувати власні вимоги щодо забезпечення та відмовити у передачі автомобіля, анулювати право на отримання автомобіля. Такі умови Угоди є явно несправедливими, оскільки ставлять відповідача у привілейоване становище відносно позивача, надаючи право самостійно вирішувати питання про виконання власних зобов`язань.

Статтями 3 та 4 Угоди передбачено право розірвати Угоду до моменту утримання автомобіля за рахунок Фонду для повернення коштів, однак і така передбачена обіцянка Товариства є обманом для позивача. В матеріалах справи є відповіді на заяви позивача з проханням про розірвання угоди з власної ініціативи та повернення на рахунок коштів, однак до даного часу позивачу не повернуті кошти за розірвання договору, які гарантовані за рахунок створеного Фонду для повернення коштів, позивачу не надано жодної відповіді на таке звернення.

При укладенні договору менеджер не звертав увагу на невизначені строки договору, зокрема на те, що дату отримання автомобіля визначити неможливо.

В кінці вересня 2015 рок, коли позивач виплатив повну суму вартості автомобіля, відповідач висунув вимогу, згідно якої ОСОБА_1 набував право отримання автомобіля лише після залучення власними силами декількох осіб, які мали оформити поруку власним майном. Представником відповідача замовчується факт того, що умовою отримання автомобіля було не надання документів, а саме залучення поручителя, що має усі ознаки пірамідальної схеми. Відповідачем заявлено вимогу про залучення поручителів на стадії, коли повна сума вартості автомобіля вже була сплачена, що також свідчить про елементи пірамідальної схеми, а саме необхідність залучення своїми силами третіх осіб з метою отримання власного майна.

Оспорюваний договір є складним для читання та усвідомлення документом, який є важким для сприйняття особою без фахової юридичної освіти. Позивач не має спеціальних знань в галузі надання фінансових послуг.

Суд не відобразив в рішенні мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного позивачем, доводи щодо несправедливих умов договору, відсутність визначених та конкретних прав позивача та обов`язків відповідача, висунення відповідачем нових умов в процесі законних умов договору, щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на законодавство та усталену судову практику, норми права, на які посилався позивач, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У відзиві на апеляційну скаргу представник Товариства просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи:

Позивач звернувся із позовом за захистом порушеного права лише у травні 2018 року, тобто зі спливом строку позовної давності для даного виду позовів більше ніж на 4 роки, тому, на підставі ст.267 ЦК України, Товариство просило застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви.

Товариством здійснено всі можливі дії для ознайомлення позивача з усіма умовами угоди, вбачається, що пропуск строку позовної давності стався з вини позивача та у позові позивач не наводить того, що він не мав реальної змоги дізнатися про нібито порушення його прав. Навпаки, підписання та тривале виконання умов Угоди свідчить про повну обізнаність із своїми правами та обов`язками за Угодою.

Позивач в семиденний термін не звертався до Товариства із заявою про розірвання Угоди № 343945 у визначеному порядку, а тому є очевидним, що умови Угоди були зрозумілі позивачу, він вважав їх вигідними та справедливими по відношеню до себе.

Позивач протягом тривалого часу сплачував внески у відповідному розмірі та з`ясовував свою позицію e черзі з метою отримання автомобіля, що також є підтвердженням повного розуміння умов Угоди. 29.09.2015 року позивачу було надно право на отримання автомобіля, однак він не надав необхідні документи для його отримання, у зв`язку з чим автомобіль він не отримав.

Посилання позивача на невизначеність строків та відсутність гарантій спростовуються письмовим доказом по справі, укладеною між сторонами Угодою.

Позивачем не надано жодного доказу про порушення відповідачем прав позивача, наданих йому Законом України «Про захист прав споживачів» і всі заяви про порушення його прав, як споживача, нічим не підтверджені.

Посилання на невідповідність умов Угод, які укладаються з Товариством нормам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вже була предметом розгляду у Верховному Суді України і за наслідками цього винесено постанову № 6-40цс13 від 11.09.2013 року. Наявність порушень норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, про що прямо вказано у постанові ВСУ від 11.09.2013 року, яких у даній справі немає та не може бути.

Твердження позивача про те, що нібито за час дії Угоди змінювалась ціна суперечить дійсності та фактичним обставинам справи. Згідно п. 9.3 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, «якщо різниця в ціні зазначених моделей перевищує 20%, учасник, який ще не одержав автомобіль, має право достроково розірвати угоду без сплати відступного за відмову від неї». Прив`язка до поточної ціни автомобіля та її справедливість по відношенню до споживачів, а також визначення порядку повернення коштів у порядку черговостиі вже були предметом розгляду Верховного Суду і такі посилання не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи Великою палатою Верховного суду.

Ні для отримання учасником автомобіля, ні для отримання учасником сплачених в оплату автомобіля Чистих внесків в разі дострокового розірвання Угоди (ст. 13 Додатку №2 до Угоди) від учасника не вимагається залучення інших учасників (споживачів), також не вимагається залучення інших учасників (споживачів) для вказаних цілей і самим Товариством.

Вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві та укладеній Угоді, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача будь-яких коштів та визнання Угоди недійсною. Взяті відповідачем на себе обов`язки виконувались та виконуються належним чином.

Угоду на даний час розірвано за бажанням позивача і Умовами Угоди передбачені правові наслідки її розірвання та порядок повернення коштів за розірвання Угоди.

Позивач посилається на положення законодавства, які не підлягають застосуванню у правовідносинах сторін за Угодою, крім того, позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

10.01.2011 року між ОСОБА_1 і Товариством укладено Угоду №343945, предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «АвтоТак». Угода укладена шляхом підписання сторонами угоди та додатку № 1 і додатку № 2, які є невід`ємною частиною угоди, терміни, що використовуються в Угоді та системі «Автотак», визначаються у Додатку №2 до Угоди (а.с.7-13).

Предметом Уугоди є надання особі послуг з адміністрування системи «АвтоТак» та базується на створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів.

Відповідно до додатку № 1 до угоди метою його укладення було отримання автомобіля ZAZ Ланос, вартістю 71 680 гривень. Згідно Додатку № 1 до вказаної угоди винагорода за послуги, пов`язана з включенням договору до системи «АвтоТак» та формування групи у % + ПДВ складає 2 580,48 гривень щомісячний цілий чистий внесок 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг 0,38% + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065%, винагорода за послуги, пов`язані з передачею автомобілю учаснику 3,00% +ПДВ. У свою чергу дані платежі є виплатою за автомобіль марки ZAZ Sens.

24.03.2011р. між ОСОБА_1 і Товариством укладено договір про внесення змін в Додаток №1 до Угоди №343945, а саме: в графі "марка автомобіля" замість "ЗАЗ" читати "КІА"; в графі "модель" замість "Ланос" читати "SOUL", в графі "ціна автомобіля в грн." замість "71 680,00" читати "126 400,00" (а.с.14).

15.09.2015 року Товариство отримало Ліцензію на діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (а.с.50).

На виконання умов договору, позивач ОСОБА_1 сплатив відповідачу кошти у розмірі 133 707,63 гривень (а.с.15-29,93 зворот).

У 2015-2017 роках позивач звертався до Товариства з приводу передачі автомобіля або повернення грошових внесків, на які отримав відповіді, зокрема відповідь про те, що на підставі заяви позивача від 23.10.2015 року Угоду розірвано згідно ст. 4 Угоди та статті 13, п.п.13.1 Додатку №2 до Угоди, позивачу роз`яснено порядок повернення грошових коштів (а.с.93 зворот, 94, 94 зворот).

01.08.2018 року представник Товариства подав відзив на позову заяву, в якому також просив застосувати строки позовної давності (а.с.36-49).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами вникли правовідносини із захисту прав споживача шляхом визнання договору недійсним та стягнення коштів, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив недоведеності позовних вимог (а.с.115-120).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. ст. 202, 509, 626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК Укрпаїни, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ст. 203 ч.ч.3,5 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону, забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Згідно до п. 10 Угоди, підписання останньої та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ "Авто просто", уважно прочитав та зрозумів Угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом (а.с.7).

Позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.

Дійсність договору сторонами не оспорюється.

Предметом Угоди є надання послуг системи "Авто так", спрямованих на придбання автомобіля. Відповідач є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах "Авто так". ТОВ "Авто просто" гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов`язань, передбачених Угодою (п.п. 1,2 Угоди, а.с.7).

Система придбання у групах (система Авто так") - це система, яка полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах, передбачених Угодою (розділ 1 додатка N 2 до Угоди).

Учасником системи (учасником) є фізична чи юридична особа, яка уклала Угоду та додатки N 1, N 2 до Угоди, сплатила плату за послуги, пов`язані зі вступом до системи, в повному обсязі (розділ 1 додатка N 2 до Угоди).

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 додатка N 2 до Угоди Товариство зобов`язується об`єднати цю Угоду в групу з іншими угодами системи. Кожній сформованій групі учасників надається номер. Кожному учаснику надається порядковий номер у його групі., а також надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, визначені Угодою, включаючи забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами Угоди.

Учасник зобов`язується виконувати зобов`язання, передбачені Угодою, в порядку та строки, визначені нею, зокрема щомісячно сплачувати повні внески (п. 5 Угоди, а.с.7).

Повним внеском є щомісячний платіж, який складається із суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу (розділ 1 додатка N 2 до Угоди).

Чистий внесок використовується для формування чистого фонду та фонду для повернення коштів, його розмір розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків (розділ 1 додатка N 2 до Угоди).

Статтею 4 Угоди визначено право учасника розірвати Угоду до моменту отримання автомобіля.

Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов`язання (ч. 2 ст. 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта цієї статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 651ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених ЦК України, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Угоду, укладену між ОСОБА_1 і Товариством, розірвано за заявою позивача від 23.10.2015 року, що підтверджується листом-відповіддю Товариства від 30.10.2015 року (а.с. 94 зворот).

Пунктом 13 додатка N 2 до Угоди сторони Угоди передбачили право на розірвання Угоди та наслідки її розірвання.

Так, згідно з п.13.1 учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що повинен повідомити Товариство у письмовій формі, поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за Угодою, з урахуванням положень, викладених у п. 13 Угоди (а.с.11).

Сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив Товариство про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди в розмірі двох цілих чистих внесків (п. 13.3 додатка N 2 до Угоди, а.с.11).

Згідно із п. 13.4 додатка N 2 до Угоди повернення чистих внесків здійснюється із фонду для повернення коштів. При цьому, фонд для повернення коштів складається з 5 % від загальної суми, яка надходить щомісяця до фонду групи (усі чисті внесків, які сплачуються учасниками групи у складі повних та авансових внесків, а також третіми особами (страхові компанії, поручителі, тощо)), та призначений для повернення коштів учасникам за угодами, що розірвані, у порядку, визначеному Угодою (розділ 1 додатка N 2 до Угоди, а.с.11).

Відповідно до п.п. 13.4.1 п. 13 додатка N 2 до Угоди в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав Угоду внаслідок настання наступних непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди: отримання ним інвалідності, або смерті свого подружжя, або набуття учасником статусу безробітного. За вимогою Товариства учасник зобов`язується надавати документи, які підтверджують виникнення вищезазначених обставин. За підтверджених обставин, згідно з цим пунктом, учаснику повертаються сплачені чисті внески без вирахування відступного (а.с.11).

Згідно з п.п. 13.4.2 п. 13 додатка N 2 до Угоди у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали Угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому підпункті. При цьому пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим (а.с.11).

Відповідно до п.п. 13.4.3 п. 13 додатка N 2 до Угоди після повернення коштів у порядку п.п. 13.4.1, 13.4.2, повертаються чисті внески тим учасникам, з якими Товариство розірвало Угоду (а.с.11).

Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина), ст. 212 ч.1 ЦК України.

Зважаючи на викладене, виходячи із положень п. 13 додатка N 2 до Угоди слід дійти висновку, що положення Угоди про повернення грошових коштів (чистих внесків) можна кваліфікувати як умовний правочин, оскільки виникнення такого обов`язку пов`язане з настанням обставин, визначених зазначеною статтею.

Зокрема, обставиною, яка породжує обов`язок Товариства повернути учаснику чисті внески, є розірвання договору, що вбачається із п. 13.1 додатка N 2 до Угоди.

Для осіб, які виявили бажання розірвати угоду протягом семи календарних днів від дати її підписання та після цього терміну, але до того, як угода буде включена до певної групи, розірвання угоди є єдиною відкладальною обставиною, з настанням якої у Товариства виникає обов`язок щодо повернення коштів учаснику. Розмір та порядок повернення коштів визначено п.п. 13.8 та 13.9 додатка N 2 до Угоди.

Для всіх інших осіб, окрім зазначених вище, у Товариства виникає обов`язок щодо повернення суми чистих внесків, розрахованих відповідно до п. 13.3 додатка N 2 до Угоди, за наявності двох обставин: розірвання Угоди та настання черги учасника для повернення чистих внесків.

Черга для повернення чистих внесків формується з урахуванням обставин, які стали підставою розірвання Угоди, та особи ініціатора її розірвання (п.п. 13.4.1, 13.4.2, 13.4.3 додатка N 2 до Угоди).

Вирішуючи спір, суд першої інстанціх дійшов правильного висновку про те, що укладена Угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні п.7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про зазист прав споживачів», оскільки Товариство надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої, на підставі Угод з учасниками груп, є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

За таких обставин, рішення суду про відмову у позові є правильним і відповідає вимогам закону.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками

справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника позивача у скарзі про те, що: Угода укладена із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, позивач отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону; повернення коштів за розірваною угодою залежить від внесення чи невнесення іншими учасниками своїх внесків, з яких і формується фонд повернення коштів, що свідчить про ознаки фінансової піраміди; всупереч вимогам ч.1 ст. 638 ЦК України сторони не досягнули згоди щодо істотних умов договору, зокрема стороку його дії, ціни на автомобіль, тощо; відповідач при укладенні та адмініструванні угоди здійснював нечесну підприємницьку практику і внаслідок такої діяльності його введено в оману, а тому порушено його права, як споживача що регулюються Законом; зі змісту Угоди вбачається, що відповідач без обґрунтування причин на власний розсуд може висувати власні вимоги щодо забезпечення та відмовити у передачі автомобіля, анулювати право на отримання автомобіля і такі умови Угоди є явно несправедливими; статтями 3 та 4 Угоди передбачено право розірвати угоду до моменту утримання автомобіля за рахунок Фонду для повернення коштів, однак і така передбачена обіцянка Товариства є обманом для позивача; в кінці вересня 2015 рок, коли позивач виплатив повну суму вартості автомобіля, відповідач висунув вимогу, згідно якої позивач набував право отримання автомобіля лише після залучення власними силами декількох осіб, які мали оформити поруку власним майном і представником відповідача замовчується факт того, що умовою отримання автомобіля було не надання документів, а саме залучення поручителя, що має усі ознаки пірамідальної схеми; оспорюваний договір є складним для читання та усвідомлення документом, який є важким для сприйняття особою без фахової юридичної освіти і позивач не має спеціальних знань в галузі надання фінансових послуг; суд не відобразив в рішенні мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного позивачем, - не заслуговують на увагу.

Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. В зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб`єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

У розумінні п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", "пірамідальна схема" такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару і для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність зазначених ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до п. 2 Угоди Товариство гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов`язань, передбачених Угодою.

Пунктом 3 Угоди передбачено, що Товариство зобов`язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди, при цьому, відповідно до п. 8.2 додатку № 2 до Угоди поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обов`язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов`язання. Водночас Товариство зобов`язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ "Авто Просто" та виробником (дистриб`ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов`язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатку № 2, а.с.10).

Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді "Чисті внески" або "Внесок в оплату товару".

Відповідно до розд. 1 Визначення термінів додатку № 2 до Угоди "Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок - це половина Цілого чистого внеску".

Згідно із п.п. 2.6 п. 2 додатку № 2 до Угоди Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Таким чином, в Угоді визначено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля, крім того, сплачені Чисті внески перерахунку (у зв`язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають, а після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім`я споживач зобов`язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100% від ціни автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від Товариства виконання свого зобов`язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Таким чином, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов`язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п.п. 1.2 ст. 1, п.п. 4.1 п. 4 додатку № 2 до Угоди).

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність Товариства з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 02.06.2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 09.01.2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09.10.2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система "АвтоТак" - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг Товариства з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою (п.п. 5, 6 додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

Тому отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Законодавством розрізняються ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Відсутність "пірамідальної схеми", згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору.

Товариство 15.09.2015 року отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним висновок суду про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності (а.с.50).

Якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов`язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Ствердження позивача про введення його в оману суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (абз.2 ч.1 ст. 230 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди позивач отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг Товариства.

Відповідно до п. 10 Угоди підписання цієї Угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї.

Згідно з п.п. 13.8 п. 13 додатку № 2 до Угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі "АвтоТак". При цьому в разі розірвання Угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок Товариства. Для цього необхідно письмово повідомити Товариство про розірвання Угоди.

Разом з тим, позивач із заявою про розірвання Угоди в семиденний термін до Товариства не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Угоди.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Зазначені обставини, виходячи з матеріалів справи, позивачем не доведені.

Доводи та аргументи представника відповідача у відзиві на апеляційну скаргу прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для залишення скарги без задоволення.

Разом з тим, доводи представника відповідача щодо необхідності застосування строку позовної давності безпідставні.

У позові відмовлено за необґрунтованості вимог, при цьому, необґрунтовані вимоги строком позовної давності не захищаються.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки позивач не довів своїх вимог, відсутні підстави для ствердження про порушення прав чи інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3, ч.7 ЦПК України).

Позивач звільнений від судових витрат, тому судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 31.10.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова