гСправа № 358/459/19 Провадження № 2/358/349/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання розписки про отримання коштів у борг недійсною та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на його (позивача) користь 27 520 (двадцять сім тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 - основного боргу, 173 (сто сімдесят три) грн. 16 коп. - 3 % річних, 1 124 (одна тисяча сто двадцять чотири) грн. 35 коп. - інфляційних втрат та 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_4 уклавши з ним 11 липня 2018 року договір позики, отримав грошові кошти в сумі 27520 гривень 00 копійок терміном на шість місяців та зобов`язувався повернути кошти за наступним графіком: до 11.08.2018 року - 4 590 грн.; до 11.09.2018 року - 4 590 грн.; до 11.10.2018 року - 4 590 грн.; до 11.11.2018 року - 4 590 грн.; до 11.12.2018 року - 4 590 грн.; до 11.01.2019 року - 4 570 грн., тобто з кінцевим строком повернення до 11.01.2019 року.

На підтвердження укладення договору позики та його умов боржником ОСОБА_4 була надана та підписана відповідна розписка.

Позивач також вказує на те, що окрім основної суми боргу стягненню підлягає 3 % річних у розмірі - 173 (сто сімдесят три) грн. 16 коп. та 1 124 (одна тисяча сто двадцять чотири) грн. 35 коп. - інфляційних втрат, таким чином сума боргу становить 28 817 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 51 коп.

На час подачі позовної заяви ОСОБА_4 отримані в борг грошові не повернув, на усні та письмові прохання (була направлена претензія 05.11.2018 року про повернення коштів) жодним чином не реагує, що є свідченням прострочення боржника.

Посилаючись на положення ст.ст. 625, 1046-1049 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 у строк для подання відзиву на позов пред`явив зустрічний позов до позивача ОСОБА_3 , в якому просить визнати боргову розписку від 11 липня 2018 року на ім`я ОСОБА_5 недійсною та стягнути із відповідача за зустрічним позовом 10000 гривень моральної шкоди. На обгрунтування своїх вимог він вказує на те, що ніякого договору позики не було і взагалі він заперечує факт написання розписки по позиці коштів, оскільки дана розписка написана без дотримання норм форми, змісту написання розписок щодо позики, відповідно до чинного законодавства України, яким визначено, що розписка повинна складатися та містити відповідний зміст і форму написання, а саме: форма розписки, місце складання і дата розписки, адреси сторін розписки, точна сума грошей, дата повернення грошової суми, оформлення передачі грошової суми. Стверджує, що написана ним розписка виходячи з наведеного не є борговою розпискою, оскільки не містить підтвердження отримання ним грошових коштів, при цьому наявне зобов`язання про їх повернення.

Тобто, за своєю правовою природою вказана розписка не породжує правовідносини, що могли б виникнути, виходячи із договору позики. Крім того, розписка взагалі не містить точної ідентифікації осіб, які в ній зазначені, місця її написання та відсутнє підтвердження того, що одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, відповідно до норм ст.1046 ЦК України, тобто, розписка, яка є підставою позову ОСОБА_3 не підтверджує факту передачі ним ОСОБА_4 коштів, що в ній вказані, а ОСОБА_4 , як відповідачем, отримання коштів від позивача, є безгрошовим та в силу ст.1046, 640 ЦК України є неукладеним, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та з урахуванням розміру заборгованості просила стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 27520 гривень основного боргу, 173 гривні 16 коп. - 3 % річних, 1124 гривні 35 коп. - інфляційних втрат та 768 гривень 40 коп. судових витрат по сплаті судового збору, всього 29585 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 91 коп. Також зазначила, що вимоги ОСОБА_4 за зустрічним позовом не визнає як безпідставні та такі що не мають належного підтвердження доказами.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали та просили задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 в повному обсязі.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 вказав на те, що текст розписки писав дійсно він, але це було зроблено під психологічним тиском ОСОБА_3 , який заставив його написати розписку. При цьому жодних грошових сум від позивача він не отримував. На той час він працював на АЗС «Дарина» в м. Миронівка, де була виявлена недостача. До вказаної недостачі матеріальних цінностей він відношення не мав, але ОСОБА_3 , який був керівником компанії, що поставляла паливо на АЗС, скориставшись ситуацією що склалася, фактично під примусом заставив його написати боргову розписку.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, зустрічний позов залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії розписки від 11 липня 2018 року вбачається, що між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_4 отримав в борг у ОСОБА_3 гроші у розмірі 27520 гривень зі строком повернення до 11 січня 2019 року згідно графіка : до 11.08.2018 року - 4 590 грн.; до 11.09.2018 року - 4 590 грн.; до 11.10.2018 року - 4 590 грн.; до 11.11.2018 року - 4 590 грн.; до 11.12.2018 року - 4 590 грн.; до 11.01.2019 року - 4 570 грн.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні дав особисті пояснення та підтвердив факт передачі в борг ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 27520 гривень, а також надав суду для огляду оригінал боргової розписки від 11.07.2018, підтвердивши факт наявності в нього оригіналу розписки. Також позивач категорично заперечив проти обгрунтувань відповідача щодо безгрошовості боргової розписки і щодо факту наявності недостачі матеріальних цінностей на АЗС.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу за договором позики за розрахунком позивача визначена правильно та становить: 27520 гривень - сума основного боргу, 173 гривні 16 коп. - 3 % річних, 1124 гривні 35 коп. - інфляційних втрат, за борговою розпискою від 11.07.2018року.

Оскільки зобов`язання повернути борг відповідачем не виконані, то є законні підстави для задоволення позову з урахуванням положень ст.ст. 635, 1046, 1049 ЦК України.

Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання розписки про отримання коштів у борг недійсною та стягнення моральної шкоди є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Зокрема, твердження ОСОБА_4 , що ніби то він грошей у ОСОБА_3 в борг не брав не відповідає дійсності, і повністю спростовується власноруч написаною розпискою самим ОСОБА_4 та показаннями позивача ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Натомість, відповідач не надав суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження своїх пояснень щодо безгрошовості договору позики, а тому його вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 141, 246, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 27520 гривень основного боргу, 173 гривні 16 коп. - 3 % річних, 1124 гривні 35 коп. - інфляційних втрат та 768 гривень 40 коп. судових витрат по сплаті судового збору, всього 29585 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 91 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання розписки про отримання коштів у борг недійсною та стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Повний текст рішення суду виготовлений 30 жовтня 2019 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов