Постанова

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 320/780/16-ц

провадження № 61-24145св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 року у складі судді Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ ФК «Позика»), просив визнати недійсним графік платежів до кредитного договору № , укладеного 11 грудня 2006 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» з тих підстав, що банк неправильно визначив щомісячний платіж за кредитним договором у розмірі 303,03 доларів США, оскільки за його підрахунками щомісячний платіж буде становити приблизно 276,78 доларів США. Позивач вважає, що ця обставина свідчить про приховування банком істотних обставин кредитного договору під час його укладання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним додаток № 1 - графік погашення кредиту до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11 грудня 2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Рішення мотивовано тим, що умовами договору не визначено розмір та порядок сплати кредиту, згідно з яким ПАТ «УкрСиббанк» розрахував сплату відсотків за користування кредитом. Невідповідність розрахунку умовам договору свідчить про введення банком в оману позичальника стосовно істотної умови договору - розміру щомісячного платежу, а відтак і сукупного розміру кредиту, що підлягає сплаті.

Додатковим рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 червня 2017 року стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн та витрати на проведення судово-економічної експертизи - 1 1010,00 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року та додаткове рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 червня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наведені ПАТ «УкрСиббанк» у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Рух справи у суді касаційної інстанції

14 травня 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду відкрито касаційне провадження у справі.

25 червня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до розпорядження від 08 липня 2019 року № 911/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправомірно визнав причини пропуску строку щодо звернення із апеляційною скаргою на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року та додаткове рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 червня 2017 року неповажними.

Рішення суду були направлені поштовим відправленням на адресу банку за його офіційним місцезнаходженням (м. Харків, проспект Московський, 60), хоча представник банку просив надсилати кореспонденцію за іншою адресою для листування (м. Запоріжжя, вул. Рекондна, 2). Співробітником банку отримано та зареєстровано вказані рішення суду 27 червня 2017 року та направлено провідному юрисконсульту - ОСОБА_2, який уповноважений представляти інтереси банку у цій справі та робоче місце якого розташовано у м. Запоріжжі.

ОСОБА_2 звільнений з посади 27 червня 2017 року, а всі документи передано до Дніпровського центру стягнення боргів, що знаходиться у м. Дніпро, при цьому копії оскаржуваних рішень було втрачено.

Представник банку помилково вказав юридичну адресу банку - м. Харків, проспект Московський, 60, а суд першої інстанції не з'ясувавши цю обставину, направив рішення суду не за адресою листування.

Крім того, 24 листопада 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив»» укладено договір факторингу про відступлення прав вимоги за забов'язаннями, які виникли у ОСОБА_1 на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 грудня 2006 року. 28 листопада 2016 року знову укладено договір факторингу та передано право вимоги за кредитним зобов'язанням позивача ТОВ ФК «Позика». Оскільки відбулась зміна кредитора, всі документи було передано правонаступнику, нові співробітники банку дізнались про оскаржувані судові рішення з Єдиного реєстру судових рішень.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваної судової ухвали, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно із частиною першою статті 352 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною першою статті 127, частини третьої статті 357 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Верховний Суд виходить з того, що цивільний процесуальний закон не містить вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються судом у кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що у заявника були відсутні об`єктивні перешкоди для звернення з апеляційною скаргою у визначені законом строки, тому зазначені ним причини пропуску строку визнано неповажними, скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України.

Оцінюючи причини пропуску ПАТ «УкрСиббанк» строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд виклав мотиви та дійшов обгрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на таке.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis) (справа «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine) рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) ухвала від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа "Пономарьов проти України" рішення від 03 квітня 2008 року).

Із матеріалів справи випливає, що ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року причини пропуску ПАТ «УкрСиббанк» строку на апеляційне оскарження на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року та додаткового рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 червня 2017 року визнані неповажними.

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» в особі представника Успенського К.М. на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без руху. Надано заявнику строк тридцять днів з дня отримання копії ухвали для направлення до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин пропуску останнього та зазначенням підстав для поновлення цього строку та роз`яснено, що у випадку неусунення недоліків у встановлений судом строк, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

19 лютого 2018 року на виконання ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» подав заяву про поновлення строку на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, в якій зазначив, що копія судового рішення була направлена не за адресою для листування, а на юридичну адресу банку, всі фінансові документи втрачено після укладення договорів відступлення права вимоги за кредитним договором.

Із матеріалів справи випливає, що суд першої інстанції направив ПАТ «УкрСиббанк» рішення суду за адресою, вказаною представником банку в заявах до суду.

Відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «УкрСиббанк» отримав оскаржувані рішення суду 27 червня 2017 року, що ним не заперечується. Апеляційна скарга подана у січні 2018 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи щодо втрати працівником банку копій судових рішень, втрати всіх фінансових документів після укладення договорів відступлення права вимоги за кредитним договором не свідчать, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і ПАТ «УкрСиббанк» у розумний інтервал часу після отримання її представником копій рішень суду звернувся з апеляційною скаргою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, установлених статтею 297 ЦПК України 2004 року, для відмови у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник пропустив встановлений статтею 294 ЦПК України 2004 року строк на апеляційне скарження та не навів переконливих доводів, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для відкриття апеляційного провадження у справі.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зазначив, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України», («CASE OF PONOMARYOV v. UKRAINE») рішення від 03 квітня 2008 року).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають, оскільки зводяться до незгоди із визнанням судом причин пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко