Справа № 159/879/19
Провадження № 2/159/574/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовомвиконавчого комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування в інтересах дітей (м. Ковель вул. Незалежності, 73) - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Виконавчий комітет Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 в інтересах дітей - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить: позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; передати малолітню дитину - ОСОБА_2 органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ковельської міської ради для влаштування в сімейні форми виховання та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_2 в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що влітку 2018 року до служби у справах дітей надходили повідомлення щодо неналежного догляду батьками малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, працівниками служби у справах дітей, спільно із працівниками Ковельського ВП, було проведено профілактичну роботу із батьками з приводу недопущення в подальшому такої поведінки. Враховуючи дані обставини, дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було поставлено на облік в службі у справах дітей, а питання щодо виконання батьками малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків розглянуто у жовтні 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.

Позивач вказує, що, відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Ковель від 29.10.2018 року, в результаті проведеної перевірки та роботи з батьками дітей, було визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_6 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, за період з листопада 2018 року і по даний час поведінка ОСОБА_6 змінилась в кращу сторону по відношенню до доньки ОСОБА_1 . Зокрема, донька проживає разом із ним, батько постійно цікавиться навчанням ОСОБА_1 , створив усі необхідні умови для її виховання та розвитку, матеріально забезпечив усім необхідним, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем стажування на роботу.

Також позивач зазначає, що працівниками служби у справах дітей Ковельського міського центру соціальних служб, сім`ї, дітей та молоді, ювенальної превенції Ковельського ВП за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року вживались заходи досудового врегулювання спору. Зокрема, проводили відповідну роботу з відповідачкою ОСОБА_3 щодо неналежного виховання та утримання нею доньки та сина, але дана робота позитивного результату не дала.

Покликаючись на норми чинного законодавства, позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; передати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ковельської міської ради для влаштування в сімейні форми виховання та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітня.

В судове засідання представник виконавчого комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклуванняне з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Повні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, хоча, в силу вимог ст. 128 ЦПК України, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала.

Зважаючи на вказані обставини, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що у відповідачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження від 11.04.2008 року, виданим відділом РАЦСу по м. Ковелю Ковельського МРУЮ (реєстрація дитини була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України).

Крім цього, в ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження від 06.09.2018 року, виданим відділом ДРАЦС по м. Ковелю РС Ковельського МРУЮ (реєстрація дитини була проведена відповідно до ст.126 СК України).

З матеріалів позову вбачається, що влітку 2018 року до служби у справах дітей надходили повідомлення щодо неналежного догляду батьками малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, працівниками служби у справах дітей, спільно із працівниками Ковельського ВП, було проведено профілактичну роботу із батьками з приводу недопущення в подальшому такої поведінки, що стверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 та повідомленням Ковельського ВП ГУНП у Волинській області від 04.10.2018 року.

Відповідно до наказів від 05.10.2018 року, виданих службою у справах дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлено на облік в службі у справах дітей. Питання щодо виконання батьками малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків розглянуто у жовтні 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради від 29.10.2018 року № 346-1.20, в результаті проведеної перевірки та роботи з батьками дітей, було визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_6 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Разом з тим, з матеріалів позову вбачається, що за період з листопада 2018 року і по даний час поведінка ОСОБА_6 змінилась в кращу сторону по відношенню до доньки ОСОБА_1 , а саме: донька проживає разом із ним, батько постійно цікавиться навчанням ОСОБА_1 , створив усі необхідні умови для її виховання та розвитку, матеріально забезпечив усім необхідним. Окрім цього, ОСОБА_6 проходить стажування, де зарекомендував себе з позитивної сторони та буде рекомендований для оформлення на роботу, позитивно характеризується за місцем проживання, що стверджується характеристикою від 24.01.2019 року, характеристикою з місця проживання від 13.02.2019 року, характеристикою на ОСОБА_1 від 13.02.2019 року, актом обстеження умов проживання від 16.01.2019 року. Відтак - на даний час відпала необхідність у позбавленні ОСОБА_6 батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_1 , у зв`язку із чим позивачем заявлено вимогу про позбавлення батьківських прав лише до ОСОБА_3 .

З характеристики на ОСОБА_2 , виданої в.о.директора ЗОШ №10, вбачається, що мати не приділяє уваги вихованню сина, вихованням та опікою займається дід, який забезпечує ОСОБА_2 усім необхідним для навчання та систематично відвідує батьківські збори.

Окрім цього, відповідно до характеристики на ОСОБА_1 , виданої директором закладу загальної середньої освіти №5, мама - ОСОБА_3 навчанням та вихованням ОСОБА_1 не цікавиться, з вчителем ні особисто, ні в телефонному режимі жодного разу не спілкувалась.

З акту обстеження умов проживання від 21.08.2018 року вбачається, що мати дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_7 веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, залишає дітей без нагляду на декілька днів, тижнів.

Дані обставини також підтверджуються і письмовими поясненнями самої ОСОБА_3 від 30.08.2018 року та 03.10.2018 року, що наявні в матеріалах справи.

Таким чином, аналізуючи вище перелічені докази у їх сукупності, суд дійшов до переконливого висновку про те, що належними і допустимими доказами у справі доведено та встановлено факт ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання нею своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Доказів на спростування вище встановлених обставин відповідачем суду не надано.

При вирішенні даного цивільного спору суд виходить, в першу чергу, з інтересів малолітніх дітей та вважає, що з урахуванням наведених вище обставин, а саме - того, що відповідач дійсно тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо цих дітей, доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В той же час, відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Як установлено в судовому засіданні, відповідач матеріально не утримує свого малолітнього сина ОСОБА_2 , не виконує батьківських обов`язків.

Доказів, які б спростовували дані обставини, відповідач суду не надала.

Відповідачка має вік 35 років, не подала доказів існування обставин, які істотно обмежують її працездатність, та доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяють зробити висновок про її спроможність сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, у розмірі по 1000 грн. щомісячно.

Визначений розмір аліментів в сумі 1000 грн. щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

За таких обставин з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 15.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 280-289 ЦПК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 167, 169, 141, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов виконавчого комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Ковель Волинської області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.11.2000 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, і.н. НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Передати малолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ковельської міської ради для влаштування в сімейні форми навчання.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковель Волинської області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.11.2000 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, і.н. НОМЕР_2 ) на користь осіб, під опікою яких знаходиться малолітня дитина, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 15.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковель Волинської області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.11.2000 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, і.н. НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий П. Ю. Бойчук