ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 415/5140/15 Номер провадження 22-ц/814/2094/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 27 лютого 2019 року у складі судді Андрієнко Г.В.

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 9/25ДС/1134/2006-НВВклн від 22 грудня 2006 року у розмірі 515 205,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що відповідно до укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 27 500,00 доларів США з розрахунку 13,40 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22 грудня 2006 року по 10 грудня 2026 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі права вимоги за кредитним договором № 9/25ДС/1134/2006-НВВклн від 22 грудня 2006 року.

Вказувало, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 14 липня 2015 року становить 515 205,43 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 382 090,01 грн., заборгованості за відсотками у сумі 101 949,15 грн., пені 28 027,83 грн., а також суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1 301,88 грн.; суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1 835,56 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2019 року позовні вимоги АТ «ДельтаБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №9/25ДС/1134/2006-НВВклн від 22 грудня 2006 року у розмірі 484 039,16 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 382 090,01 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 101 949,15 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду вмотивоване тим, що ОСОБА_1 має погасити заборгованість, що утворилась внаслідок порушення ним умов кредитного договору. При цьому, пеня та штрафи не підлягають стягненню, оскільки відповідач постійно проживає в зоні АТО та звільняється від їх сплати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з нього заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 51 626,68 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме неврахування надмірно нарахованих банком процентів за процентною ставкою більшою ніж передбаченою у кредитному договорі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду оскаржується апелянтом виключно в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 27 500,00 доларів США з розрахунку 13,40 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22 грудня 2006 року по 10 грудня 2026 року (а.с. 5-12).

Відповідач підтвердив свою згоду щодо умов кредитного договору, що підтверджується його підписами на кожному аркуші вказаного договору та фактично визнається ним.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі права вимоги за кредитним договором № 9/25ДС/1134/2006-НВВклн від 22 грудня 2006 року.

ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 14 липня 2015 року згідно розрахунку позивача становить 515 205,43 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 382 090,01 грн., заборгованості за відсотками у сумі 101 949,15 грн., пені 28 027,83 грн., а також суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1 301,88 грн.; суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1 835,56 грн.

Відповідно до п. 4.3. Договору позичальник зобов`язується сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10-го числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітнім, а також в день коли спливає термін Кредитного договору, а також в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкою чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок банку (а.с. 6-8).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повертати кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Факт неналежного виконання умов кредитного договору та допущення заборгованості підтверджується наявними у справі доказами та визнається відповідачем.

Заперечуючи проти розміру стягнутої місцевим судом заборгованості за процентами за користування кредитом, ОСОБА_1 вказує на помилковий розрахунок банку, в основу якого покладені проценти, вищі за ті, що визначені договором.

Апелянт надав власний розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом, згідно якого ним було визначено розмір заборгованості за період з 15 липня 2014 року по 13 липня 2015 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором за вказаний період нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені за період з 15 липня 2014 року по 13 липня 2015 року є необґрунтованим та не може бути задоволений, про що правильно зазначив місцевий суд.

Проте, положення вищевказаного закону не звільняють осіб, які зареєстровані в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом.

Заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, яку просить стягнути банк, почала утворюватись з 26 червня 2013 року та становить 4 641,70 доларів США.

Різниця сумі заборгованості за процентами за користування кредитом по розрахунку позивача і по розрахунку відповідача пов`язана виключно з тим, що ОСОБА_1 взято за основу часовий проміжок з 15 липня 2014 року по 13 липня 2015 року, а ПАТ «Дельта Банк» з 26 червня 2013 по 13 липня 2015 року. В обох розрахунках враховано процентну ставку, визначено кредитним договором, а саме 13,4%.

Заборгованість за процентами за користування кредитом має бути стягнута з відповідача у повному обсязі, а саме за період з 26 червня 2013 по 13 липня 2015 року. Будь-яких заперечень щодо нарахування заборгованості саме за цей період ОСОБА_1 не надав.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кузнєцова

С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль