Головуючий суду 1 інстанції - Попова О.М.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 426/6877/15-ц
Провадження № 22-ц/810/812/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Вовчанської С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Вотінцев Єгор Геннадійович ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача Малік Дмитро Олексійович ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 19 квітня 2017 року, ухвалене 19.04.2017 року у складі судді Попової О.М. в м.Сватове

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, визначення права власності на Ѕ частину житлового будинку, стягнення компенсації та вселення

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_5 , звернулась до суду із зазначеним позовом, який у подальшому уточнювала, в обгрунтування якого посилалась на те, що з 11.02.1977 року по 09.07.2015 року перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Після реєстрації шлюбу сторони проживали в спірному будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та який на праві власності належав дідусеві та бабусі відповідача. Після їх смерті відповідач отримав у спадщину вищезазначений будинок, 24.04.2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину та після розірвання шлюбу вигнав позивача зі спірного домоволодіння.

Позивач зазначає, що в період шлюбу, спільною працею сторін та за спільні грошові кошти спірний будинок з надвірними прибудовами у результаті проведення реконструкції будинку та проведення сторонами ремонтних робіт був перебудований на новий, при цьому позивач зазначає проведені ремонтні роботи: зроблено новий фундамент по всьому периметру будинку, повністю замінено покрівлю, замінені старі вікна на нові пластикові, в будинку було проведено повністю штукатурення, перепланування та реконструкцію кімнат, замінена електропроводка по всьому будинку з установкою вимикачів та розеток, було побудовано кочегарку, ванну кімнату, було проведено каналізацію, у дворі було зроблено погрібну яму, в кочегарці було встановлено газовий котел, та котел для твердого опалення, було пробито скважину та був встановлений гідроджек, було облаштовано ванну кімнату (встановлено бойлер, придбано та встановлено пральну машинку, душову кабінку, унітаз, раковину та інш.), кухню (було придбано та встановлено кухонні меблі, газову плиту, колонку, витяжку та ін.), вітальню кімнату (побудовано камін, встановлено меблі та ін.). В період шлюбу проведено газопостачання, встановлено газовий лічильник, газовий котел, встановлено автономне опалення. Також були побудовані та перебудовані допоміжні приміщення, був замінений старий паркан на новий шиферний, повністю було перебудовано літню кухню, також було збудовано лазню.

Зазначене, на думку позивача, свідчить про істотне збільшення вартості спірного будинку та наявність підстав віднесення спірного домоволодіння до об`єктів спільної власності подружжя, що дає позивачу право на визначення частки в спільному сумісному майні.

Крім того позивач зазначає, що під час шлюбу подружжям ОСОБА_1 придбано автомобіль ВАЗ 21063, державний номерНОМЕР_3 , мопед DELTA EX50QT-B, причіп ПГА 1, мотоблок «Нива», газову піч, кухню, пральну машину, меблю для кухні, набір «Орфей», мотокосу та бензопилу «Дружба», та враховуючи, що вказане майно лишилося у відповідача, позивач вважає, що має право на компенсацію Ѕ частини його вартості.

Позивач ОСОБА_1 просила суд визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості рухомого спірного майна в розмірі 29825,16 грн; вселити позивача у спірне домоволодіння; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 19 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено.

Визнано житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 до ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинок АДРЕСА_1 .

Вселено ОСОБА_1 в будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 29825,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 1140,34 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час шлюбу сторін спірний житловий будинок, який належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2009 року, істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя, тому є підстави для визнання цього майна обєктом права спільної сумісної власності сторін, яке підлягає поділу між ними як колишнім подружжям по 1/2 частині кожному.

Спірне рухоме майно придбане сторонами в період їхнього шлюбу, що залишилося у користуванні відповідача, необхідно поділити між сторонами шляхом стягнення з відповідача на користь позивача компенсації в розмірі вартості Ѕ частини спірного рухомого майна, а саме 29825,16 грн.

Оскільки вимоги позивача про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку є обґрунтованими, тому вимоги про вселення підлягають задоволенню, що є захистом прав особи на житло.

Непогоджуючись із зазначеним рішення суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, визначення права власності на Ѕ частину житлового будинку, стягнення компенсації та вселення.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що після розірвання шлюбу позивач сама вирішила виїхати з будинку до своєї матері та при виїзді самостійно здійснила розподіл набутого під час шлюбу майна на загальну суму 66508 грн і відповідач їй не чинив в цьому перешкод. Скаржник зазначає, що для визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя необхідно довести факт внесення грошових або трудових затрат у реконструкцію, переобладнення будинку та факт істотного збільшення вартості будинку внаслідок здійснення реконструкції, переобладнання.

Скаржник вважає, що з висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається тільки те, що ринкова вартість спірного будинку станом на вересень 2014 року становить 266468 грн, а станом на жовтень 2007 року становить 70976 грн, вартість будівельно-ремонтних робіт ( з врахуванням надвірних будівель і споруд і внутрішнього облаштування будинку) становить 122714 грн. Істотне збільшення вартості житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, у порівнянні з його вартістю станом на жовтень 2007 року за рахунок проведення в ньому ремонтно-будівельних робіт, реконструкції, газопостачання, внутрішнього облаштування мало місце. Скаржник вважає, що даний висновок є не повний та не зрозумілий та такий, що суперечить матеріалам справи, вихідні данні долучені до матеріалів справи з порушенням процесуального законодавства, копія технічного паспорту та документи про проведення нібито ремонту подані з порушенням ч.1 ст.131 ЦПК України без доведення позивачем несвоєчасності подання доказів, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Сторони, яких було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Від представника відповідача-скаржника ОСОБА_3 адвоката Малика Д.О. електронною поштою на адресу апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку зайнятістю останнього у іншому процесі у м.Сватове, яке ухвалою апеляційного суду залишено без задоволення.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України без участі зазначених осіб за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вотінцева Є.Г.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Вотінцева Є.Г. , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони з 11 лютого 1977 року по вересень 2014 року проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

09 липня 2015 року за рішенням Сватівського районного суду Луганської області №426/2337/15-ц шлюб між сторонами розірвано.

В жовтні 2007 року відповідач отримав у спадок після своєї бабусі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, став власником спірного будинку та 27.04.2009 року зареєстрував право власності на спірний будинок.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечуються.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю сторін та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірного будинку, суд першої інстанції визнав висновок судової будівельно-технічної експертизи №1984 від 14.11.2016 року повним та зрозумілим, та таким, що не суперечить матеріалам справи, при цьому також пославшись на те, що проведення будівельно-ремонтних робіт з реконструкції будинку підтверджується і іншими доказами, а саме: копією накладної про придбання гидроджеку від 2012 року; копією накладної про придбання котла газового «Дани» від 20.08.2008 року; копією накладної про придбання лінолеуму від 20.06.2008 року; копією накладної про придбання цементу №26 від 10.08.2012 року; копією накладної про придбання станції ПКМ7 та про вартість станції на 2008-2010 рік; копією накладної про вартість станції ПКМ7 на 04.09.2015 рік; копією закупочного акта від 25.09.2015 року; копією накладної від 06.07.2014 р.; копією накладної про придбання плити №32 від 21.06.2013 р.; копією накладної про придбання шиферу №72 від 22.07.2008 р.; копією рахунку № НОМЕР_2 , а також свідченнями, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який підтвердив заміну 6 вікон у спірному будинку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час судового розгляду справи доведена наявність правових підстав вважати, що будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 за час шлюбу істотно збільшився у своїй вартості внаслідок саме спільних трудових чи грошових затрат подружжя, а отже і є правові підстави для визнання спірного будинку об`єктом права спільної сумісної власності сторін та задоволення позовних вимог позивача в цій частині, при цьому суд першої інстанції прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які, як вважав суд першої інстанції, підтверджують проведення будівельних та ремонтних робіт у спірному будинку та критично оцінив покази усіх інших свідків як з боку позивача так і відповідача.

Також судом першої інстанції встановлено, що за відповідачем зареєстровано право власності на: автомобіль ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_3 , 1977 року випуску, зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , видане 26.11.2003 року в ВРЕР м. Сватове; причіп ПГА 1, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , видане 26.05.2006 року в ВРЕР м. Сватове; мопед DELTA EX50QT-B, номерний знак НОМЕР_7 , 2008 року випуску, тимчасовий реєстраційний талон для мопедів НОМЕР_8 , видане 16.12.2010 року в ВРЕР м. Сватове.

Крім того, відповідно до товарного чеку від 20.01.2008 року відповідачем придбано мотоблок «Нива» вартістю 8400 грн. Відповідно накладної №280 від 18.12.2008 р. ЧП ОСОБА_10 вартість газової печі «Greta 1470-06» становить 1608 грн. Відповідно до накладної №135 від 10.08.2009 р. вартість пральної машини «Samsung 6458» становить 2433 грн. Відповідно до накладної від 15.08.2008 року вартість меблі кухонної становить 2520 грн., набору «Орфей» - 4580 грн. Відповідно до товарного чеку від 25.12.2007 року вартість кухні становить 1370 грн. Відповідно до закупочного акту від 05.09.2015 року вартість мотокоси в 2013 році становить 1200 грн., а вартість бензопили «Дружба» в 2004 році становить 1100 грн.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечуються.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині стягнення на користь позивача компенсації вартості майна, придбаного сторонами за час шлюбу, суд першої інстанції, посилаючись на те, що в ході судового розгляду справи було встановлено, що не заперечується відповідачем, що перелічені в тексті позовної заяви речі справді придбавались за час перебування сторін у шлюбі, тому відносяться до спільної сумісної власності подружжя, вартість майна визначена за погодженням між подружжям, оскільки не заперечувалась сторонами, та підтверджується дослідженими доказами, та дійшов висновку, що оскільки на момент розгляду справи спірним майном користується відповідач, тому необхідно вказану частину позовних вимог задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію в розмірі вартості 1/2 частини спірного майна, а саме: 29825, 16 грн.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_3 в частині вселення останньої в спірний будинок, суд першої інстанції, посилаючись на те, що оскільки суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , то в зв`язку з цим підлягають задоволенню і позовні вимоги про вселення позивача в спірний будинок.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов поспішно, з певними порушеннями норм процесуального права щодо повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, їх вивчення та оцінки та визнав встановленими недоведені позивачем обставини, що мають значення для справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права щодо спірних правовідносин, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення та ст.ст. 12, 81 ЦПК України у діючій редакції кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За доводами позовної заяви ОСОБА_1 щодо спірного домоволодіння підставами для визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на Ѕ частини спірного домоволодіння є наявність передбачених ч.1 ст.62 СК України обставин, а саме істотне збільшення вартості належного відповідачу спірного будинку у період шлюбу за рахунок спільної праці та спільних коштів в результаті реконструкції будинку та перебудови його на новий.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 у своїх запереченнях зазначено, що позивач посилається на те, що у період шлюбу, спільною працею та за спільні кошти було перебудовано спірний будинок з надвірними прибудовами із старого на новий та в результаті реконструкції будинку істотно змінилась його вартість, однак, як вважає відповідач, даний факт не підтверджений та не відповідає дійсності. За доводами відповідача за технічними характеристиками неможливо зробити новий фундамент спірного будинку, не зруйнувавши будинок, а будинок не руйнувався. Також відповідач зазначає, що заміну покрівлі було проведено за життя попередніх власників за їх власний рахунок. В позові зазначено, що проводилось перепланування будинку та реконструкція кімнат, змінена електрична проводка та встановлено нові вимикачі і розетки, однак ці роботи фактично не проводились, але просто проводився побутовий ремонт електрообладнання. Вказані в позовній заяві усі інші переобладнання будинку не відповідають дійсності.

Відповідно до п.1-5 ч.1 ст.214 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Аналогічні вимоги містяться й в п.п.1-5 ч.1 ст.264 ЦПК України у діючій редакції під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Поняття, зміст права власності та його здійчнення закріплено у ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить про те, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуде подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені статтею 57 СК України, відповідно до п.п.1-3 ч.1 якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень ст.ст. 57, 62 СК України дає підстави для висновку про те, що ст.57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як ст.62 цього Кодексу встановлює спільні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених ст.62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та йього істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення, при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Так, колегією суддів установлено, що сторони з 11.02.1977 року по 09.07.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Як убачається з рішення Сватівського районного суду Луганської області від 09.07.2015 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , спільне проживання останніх припинено у вересні 2014 року.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони проживали у спірному житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності до 03.10.2007 року належав спочатку ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а після сметрі останнього його спадкоємиці ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2009 року відповідач ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_12 успадкував житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 97,5 кв. м., житловою площею 72,4 кв. м., та надвірні будівлі: літня кухня шлакоблок Б-2, сарай деревяні В-3, сарай шлакоблок Г-4, сарай шлакоблок Ж-5, літній душ шлакоблок Л-6, вбиральня шлакоблок К-7, баня цегляні Е-8, погріб шлакобетон Пг-9, огорожа дерев`яна.

Оцінка спадкового майна складає 70976 грн, а.с.7, т.1.

Як встановлено судом першої інстанції у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 будь-яких претензій майнового характеру до попередніх власників (період з 11.02.1977 року по 03.10.2007 року) не мала.

На підставі зазначеного можна зробити висновок, з урахуванням доводів позивача ОСОБА_1 та встановленого судовим рішенням часу розірвання шлюбних відносин, що реконструкція спірного домоволодіння та перебудова його на новий, за рахунок спільної праці та спільних коштів сторін, відбулися з жовтня 2007 року по вересень 2014 року.

Як встановлено колегією суддів за клопотанням представника позивача адвоката Вотінцева Є.Г. ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28.03.2016 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київської незалежної судово експертної установи та на вирішення якої поставлені наступні питання: яка ринкова вартість спірного домоволодіння станом на вересень 2014 року; яка ринкова вартість спірного домоволодіння станом на жовтень 2007 року; встановити вартість будівельно-ремонтних робіт з реконструкції будинку (з врахуванням надвірних будівель і споруд та внутрішнього облаштування) спірного домоволодіння станом на вересеь 2014 року; чи мало місце збільшення вартості спірного домоволодіння з надвірними будівлями і спорудами у порівнянні з його вартістю станом на жовтень 2007 року за рахунок проведення в ньому ребонтно-будівельних робіт, реконструкції, газопостачання, внутрішнього облаштування, а.с.127 т.1.

Зазначенні питання повністю аналогічні питанням, зазначеним представником Вотінцевим Є.Г. у клопотанні про призначення будівельно-технічної експертизи, а.с.99 т.1.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1984 від 14.11.2016 року Бойко М.В. ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд розташованих за адресою АДРЕСА_1 станом на вересень 2014 року, становить 266468 грн. Ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд розташованих за адресою АДРЕСА_1 станом на жовтень 2007 року, становить 70976 грн. Вартість будівельно- ремонтних робіт з реконструкції будинку (з врахуванням надвірних будівель і споруд та внутрішнього облаштування, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на вересень 2014 року, становить 122714 грн. Істотне збільшення вартості житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 у порівнянні з його вартістю станом на жовтень 2007 року за рахунок проведення в ньому ремонтно будівельних робіт, реконструкції, газопостачання, внутрішнього облаштування мало місце. (а.с. 130-165, т.1).

Відповідно до ст.66 ЦПК України в редакції на час розгляду справи, висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Відповідно до ст.110 ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути вмотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ч.2, 3 ст.212 ЦПК України в редакції на час розгляду справи жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналогічні вимоги містяться й в ч.2 ст.89 ЦПК України у діючій редакції, відповідно до яких жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Як убачається з Розрахункової частини вищезазначеного висновку розрахунок дійсної (ринкової) вартості об`єкта дослідження, а саме спірного домоволодіння, експертом зроблено станом на вересень 2014 року та на жовтень 2007 року в рамках методу аналогів продажу.

Між тим, зазначений висновок містить тільки посилання на аналіз експертом ринку купівлі-продажу приватних домоволодінь, що пропонуються на вікртитому ринку, станом на момент проведення дослідження в м.Сватове, що відображено у таблицях №№ 4, 5 та таблиці №6 щодо результатів корегування вартості пропозицій, а.а.с. 137-139 т.1.

При цьому експертом застосовано індекс зміни вартості будівельних робіт за період з 01.01.2014 року по 01.04.2016 року та визначена вартість спірного домоволодіння в цінах на вересень 2014 року в сумі 266468 грн.

Визначаючи вартість спірного домоволодіння станом на жовтень 2007року експерт об`єднав зазначенне питання з питанням № 4 - чи мало місце істотне збільшення вартості житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у порівнянні з його вартістю станом на жовтень 2007 року за рахунок проведення в ньому ремонтно-будівельних робіт, реконструкції, газопостачання, внутрішнього облаштування та обсяги проведених робіт та вартість проведених поліпшень визначив у таблиці №4, зазначивши, що обсяги робіт встановлені при проведенні візуально-інструментального обстеження та на підставі наданих на дослідження товарних чеків, накладних, тощо, а також дослідженні технічного паспорта на спірний житловий будинок, складеного станом на 08.04.2008 року.

Вартість ремонтно-будівельних робіт та матеріалів, які проведені та використані при реконструкції будівель і споруд за адресою спірного домоволодіння, проведених з жовтня 2007 року по вересень 2014 року та інших робіт по поліпшенню будинку та інших будівель та споруд становить 122714 грн.

Але, зазначений висновок, який відповідає поставленим судом експерту запитань, не містить висновків експерта, які саме будівельно-ремонтні роботи спірного домоволодіння віднесено до капітальних, а які до поточних, оскільки у висновку експерт надає тільки премірний загальний перелік робіт з поточного ремонту будівель і споруд та робіт з капітального ремонту будівель та технічні вимоги щодо проведення таких робіт, та, у таблиці №7 назви робіт (обсяги) щодо спірного домоволодіння

При цьому експертом зазначено, що розрахунок дійсної (ринкової вартості) спірного домоволодіння станом на жовтень 2007 року складається із залишкової вартості будівель і споруд (з врахуванням фізичного зносу) та ринкової вартості земельної ділянки і становить 70976 грн, а.с.153, т..

Між тим, окрім посилання на формулу 1 - ВД(Р)= Взал + Вз.к. де:

Взал- залишкова вартість об`єкта дослідження та Вз.к. - вартість земельного компонента об`єкта дослідження (земельної ділянки - як ділянки, вільної від забудови) будь яке визначення цих компонентів у цифровому або грошовому визначені, висновок експерта не містить.

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок експерта є належним та допустимим, з урахуванням поставлених судом перед експертом питань, в частині визначення експертом вартості спірного домоволодіння станом на жовтень 2007 року, оскільки визначена експертом вартість повністю співпадає з вартістю, зазначеною у свідоцтві про право на спадщину за заповітом та в частині вартості спірного домоволодіння станом на жовтень 2014 року, у порівнянні до вартості приватних домоволодінь, що пропонувались на відкритому ринку м.Сватове, але не є достатнім для висновку щодо наявності істотного збільшення спірного домоволодіння у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат сторін.

Так, визначаючи вартість спірного домоволодіння станом на вересень 2014 року та станом на жовтень 2014 року експертом застосовані різні методи визначення ринкової вартості спірного домоволодіння, а саме: розрахунок ринкової вартості спірного домоволодіння станом на вересень 2014 року - методом аналогів продажу, а станом на жовтень 2007 року - за формулою, яка складається з залишкової вартості (з врахуванням фізичного зносу) та ринкової вартості земельної ділянки без зазначення відповідних компонентів у одиницях виміру та остаточного підрахунку.

Крім того, як вбачається із зазначеного висновку експерта, останнім прийняті до уваги чеки та накладні на пральну машину, кухню з мийкою, плиту, які не є елементами реконструкції та перебудови спірного домоволодіння, а також рахунок від 15.09.2015 року та комерційну пропозицію від 15.09.2015 року щодо конструкцій металопластикових вікон, які враховані експертом у висновку в частині проведення ремонтно-будівельних робіт у спірному домоволодінні, проведених у період до вересня 2014 року, а.с.135.

Також, як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2009 року площа земельної ділянки, на якій розташоване спадкове майно, не визначена, державний акт на землю відсутній, матеріали справи також не містять державного акту на землю.

Крім того, колегією суддів встановлено, що загальна площа спірного домоволодіння з часу набуття відповідачем права власності на нього і по час виникнення спору між сторонами не змінювався, до реєстру прав власності на нерухоме майно не вносились будь-які нові дані щодо нових споруд за адресою спірного домоволодіння, або зміни та доповнення внутрішніх приміщень цього домоволодіння, не міститься таких змін і у технічному паспорті на спірне домоволодіння.

На підставі зазначеного, колегія суддів, з урахуванням тенденцій загального подорожчання об`єктів нерухомості з 2007 року, пов`язаного, окрім іншого із зростанням курсу долара США, який, відповідно до інформації НБУ станом на жовтень 2007 року становив 505 грн за 100 доларів, а на вересень 2014 року - 1352,61 грн за 100 доларів, з яким, як правило, пов`язують ринкову вартість нерухомості у гривневому еквіваленті, вважає, що висновок експерта №1984 від 14.11.2016 року не містить порівняльної складової щодо вартості спірного домоволодіння на період оцінки- жовтень 2007 року, до поліпшень, виконаних з жовтня 2007 року та після поліпшень, виконаних з жовтня 2007 року, а також інформації щодо вартості спірного домоволодіння станом на вересень 2014 року без врахування поліпшень, виконаних з жовтня 2007 року та з урахуванням поліпшень, виконаних з жовтня 2007 року, що є необхідною умовою для встановлення суттєвої ознаки щодо істотності збільшення вартості майна як об`єкта, яке встановлюють саме шляхом порівняння вартості об`єкта.

Колегія суддів вважає, що позивачем ОСОБА_1 за наявними у матеріалах справи доказами щодо цієї частини позовних вимог, не доведено наявність підстав для задоволення її позовних вимог у цій частині, оскільки проведення ремонту спірного будинку не може бути підставою для визначення факту істотного збільшення його вартості, тому підстави для застосування положень ст. 62 СК України відсутні.

Крім того, ухвалюючи рішення у цій частині та визнаючи за позивачем ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння, суд першої інстанції не звернув уваги, що майно, яке належало одному з подружжя на праві особистої приватної власності у порядку ст.75 СК України, автоматично не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише у порядку, визначеному ст.62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом, з урахуванням частини, яка належала одному із подружжя на праві особистої приватної власності та оскільки спірне домоволодіння належало на праві власності відповідачу ОСОБА_3 (п.2 ч.1 ст.57 СК України), висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання спірного домоволодіння у цілому об`єктом права сумісної власності подружжя є помилковим.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач ОСОБА_1 не позбавлена права на грошову компенсацію, відшкодування вартості витрат на будівельні матеріали та проведених ремонтних робіт спірного будинку при зверненні до суду з відповідними вимогами у загальному порядку.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 компенсації вартості майна, що у нього залишилось, в сумі 29825,16 грн на користь ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що позовні вимоги у цій частині також задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК та ст.372 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 та частинами 1,2 статті 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Головним значенням поділу майна, що є у спільній сумісній власності, є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (ч.3 ст. 372 ЦК України). При поділі кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному майні.

Якщо майно не може бути поділено між співвласниками у натурі пропорційно до розмірів їхніх часток, особа, яка отримала майно, вартість якого є меншою, ніж вартість частки у спільному майні, має право на компенсацію недоодержаного.

На зазначені вимоги суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача компенсацію спірного рухомого майна в розмірі 29825,16 грн.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що такий спосіб як стягнення з одного із подружжя на користь іншого грошових коштів, у якості грошової компенсації Ѕ частини спірного рухомого майна, яке сторони набули за час шлюбу та яке у даному випадку, за доводами позивача, залишилось у відповідача, як спосіб поділу майна подружжя не передбачено діючим законодавством.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що окрім зазначеного, позивачем не доведена наявність у відповідача зазначеного у позові спірного майна на час припинення спільного ведення господарства сторонами, оскільки, як було зазначено позивачем у судовому засіданні суду першої інстанції від 15.03.2016 року позивач ОСОБА_1 забрала собі пральну машину, вартістю, відповідно до позовної заяви 2433 грн, а мотоблок «Нива», вартістю 8400 грн, відповідно до позовної заяви, забрала та віддала дочці, а.с.84, т.1.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведена наявність передбачених законом підстав для задоволення зазначених позовних вимог, при цьому остання не позбавлена права на розподіл спільного майна подружжя у встановлений законом спосіб шляхом звернення до суду з відповідними вимогами у загальному порядку.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині вселення останньої до спірного домоволодіння.

Як убачається з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вселення позивача у спірне домоволодіння, суд посилався на те, що оскільки суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірного домоволодіння, то в зв`язку із цим підлягають задоволенню і позовні вимоги про вселення позивача в спірний будинок.

Саме такими доводами і обгрунтовувались позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині. Як вважала позивач спірне домоволодіння слід віднести до об`єктів спільної сумісної власності подружжя і визнати за позивачем право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння.

Колегія суддів, враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 не доведена наявність підстав для визнання спірного домоволодіння спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також наявність підстав для визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірного домоволодіння, а також наявність в провадженні Сватівського районного суду Луганської області цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, колегія суддів не вбачає й підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі в цілому.

На підставі зазначеного колегія суддів вважає, що скаржником доведена наявність підстав для висновку щодо незаконності рішення суду першої інстанції та невідповідності оскаржуваного рішення вимогам норм матеріального та процесуального права.

При цьому колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи позивача ОСОБА_1 зазначені останньою через свого представника Вотінцева Є.Г. у запереченнях на апеляційну скаргу щодо зазначення скаржником ОСОБА_3 у прохальній частині апеляційної скарги тільки вимоги про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 без вимоги щодо скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, на що позивач просить звернути увагу.

Дійсно, скаржником ОСОБА_3 не зазначено про необхідність скасування оскаржуваного рішення апеляційної інстанцією, але, за доводами апеляційної скарги останній вважає незаконним рішення суду першої інстанції у цілому і просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку, стягнення компенсації та вселення, при цьому позиція відповідача ОСОБА_3 щодо пред`явлених ОСОБА_1 позовних вимог була незмінною.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутність у апеляційній скарзі зазначення скаржником про необхідність скасування оскаржуваного ним судового рішення, з яким ОСОБА_3 повністю не згоден, не може бути підставою для відмови у розгляді апеляційної скарги останнього.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини, судам необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише формальним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відсутність зазначення скаржником у апеляційній скарзі необхіності скасування оскаржуваного рішення, при наявності переліку позовних вимог позивача, у задоволенні яких скаржник просить апеляційний суд відмовити ОСОБА_1 та апеляційний розгляд у встановленому законом порядку апеляційної скарги, не порушує права ОСОБА_1 на справедливий суд.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, визнані встановленими недоведені позивачем обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні судом першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, а тому на підставі ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи скаржником ОСОБА_3 при зверненні до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою було сплачено судовий збір в сумі 570,17 грн, а.с.210, т.1 та 2503,16 грн, а.с.232, т.1.

Зазначена сума на користь відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 19 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, стягнення компенсації та вселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_9 , виданий Сватівським РВ УМВС України в Луганській області 21 липня 1997 року, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_10 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_11 , судовий збір у сумі 3073,33 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 жовтня 2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю.Карташов

А.В. Яресько