Пров. №2/766/9226/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря Красновського В.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину в обґрунтування якого зазначила, що на підставі виконавчого листа згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24.10.2002 року з відповідача стягуються на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Донька до 2018 року займалася у Херсонській спеціалізованій школі 1-3 ступенів №30 з поглибленим вивченням предметів природничо-математичного циклу та англійської мови. Згідно укладених договорів позивачем сплачувалися кошти за надання додаткових освітніх послуг з англійської мови, інформатики, української мови та літератури, історії України, а саме 17.12.2014 року 432 грн., 21.09.2015 року 922,50 грн., 14.01.2016 року 922,50 грн., 16.09.2016 року 274,50 грн., 16.09.2016 року 409,50 грн., 10.01.2017 року 409,50 грн., 10.01.2017 року 274,50 грн., 17.10.2017 року 702,00 грн., 23.11.2017 року 702 грн., 09.01.2018 року 1404 грн., 17.10.2017 року 3429,75 грн., 23.11.2017 року 3429,75 грн., 09.01.2018 року 3429,75 грн., 02.02.2018 року 3429,75 грн., всього на суму 20118 грн. Також позивачем були здійснені витрати на оплату навчання-підготовки доньки за освітньою програмою першого (бакалаврського) рівня у Київському університеті ім. Бориса Грінченка, а саме 06.08.2018 року 10800 грн., 04.02.2019 року 10800 грн., 12.08.2019 року 11850 грн., 05.09.2019 року 11866,50 грн., всього витрати на оплату навчання склали 45316,50 грн. Всього позивачем було витрачено 65434,50 грн., які пов`язані з навчанням доньки, отримання додаткових освітніх послуг та сплата за навчання. Відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати половину понесених позивачем додаткових витрат на доньку, які викликані особливими обставинами, а саме навчанням, тому змушена звернутися до суду. Просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь половину вартості додаткових витрат на неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в розмірі 10059 грн. кошти понесені на оплату додаткових освітніх послуг та 21658,25 грн. кошти понесені на оплату навчання та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що ним не заперечується той факт, що в період з 24.10.2002 року до досягнення дочкою ОСОБА_5 повноліття сплачувалися аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Крім того, вважає, що не можна віднести до додаткових витрат додаткові освітні послуги з профільних предметів англійської мови та інформатики, оскільки дочка ОСОБА_5 і так навчалася у Херсонській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №30 з поглибленим вивченням предметів природничо-математичного циклу та англійської мови Херсонської міської ради. Додаткові години навчання понад обсяги встановлені навчальним планом не є розвитком здібностей дитини, а навпаки говорить про нездатність дитини в повній мірі засвоїти матеріал. Також зазначає, що на теперішній час він офіційно не працевлаштований, має періодичний мінливий дохід, на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також на його утриманні перебуває непрацездатний батько пенсіонер ОСОБА_8 Дружина ОСОБА_9 перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідачу ОСОБА_2 була проведені операція по видаленню каменів в жовчному міхурі в квітні 2016 року. Отже, відповідач не має фінансової можливості нести додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_5 . У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання). В даному випадку додаткові витрати були викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні ст. 185 СК України, а у зв`язку з бажанням дочки ОСОБА_5 навчатися в Київському університеті ім. Бориса Грінченка, а тому позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрати на дитину за навчання у ВУЗі в сумі 21658,25 грн. не можуть бути задоволеними.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій зазначає, що вона не погоджується з доводами відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що донька має здібності до вивчення іноземних мов з дитинства. Однак, для розвитку цих здібностей необхідні були додаткові заняття, які учбовий заклад надавав платно. Навчання у спеціалізованому закладі та додаткові заняття з профільних предметів розвивали ці здібності та дали можливість дитині успішно здати ЗНО та вступити до навчального закладу, який вона вибрала для себе. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття. Позов про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною сімейного та матеріального стану не подавав, незважаючи на народження дітей та перебування у шлюбі, що свідчить про те, що відповідач мав та має достатній заробіток для утримання родини та надання матеріальної допомоги своїй доньці. Відповідачем не надано доказів перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною. Наявність у відповідач батька пенсіонера не свідчить про те, що він перебуває на його утриманні, оскільки не надано доказів, що отримувана ним пенсія є меншою від прожиткового мінімуму або мінімальною. Відповідачем не надано доказів того, що стан його здоров`я є таким, що позбавляє його можливості працевлаштуватися (встановлена група інвалідності, втрата працездатності, перебування на диспансерному обліку у лікаря тощо) або підтвердження того, що він не може знайти роботу та працевлаштуватися. Долучений епікриз про оперативне лікування у 2016 році не свідчить про наявність протипоказань до праці у 2019 році. Як зазначає сам відповідач він лише офіційно не працевлаштований та має мінливий заробіток, при цьому доказів того, що цей заробіток є недостатнім для надання допомоги дини ті не надано.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом встановлені наступні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.03.2003 року було розірвано, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Херсона було складено актовий запис №130, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 27.03.2003 року.

Від вказаного шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона 24.10.2001 року зроблено актовий запис №676, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 .

Відповідно до виконавчого листа №2-940/02, виданого 24.10.2002 року місцевим судом Комсомольського району м. Херсона, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 25 відсотків неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 14.10.2002 року та до її повноліття.

Позивач не заперечує та відповідач підтверджує, що ним сплачувалися аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 на підставі вказаного виконавчого листа.

З договору №145/18д-ІФ про підготовку фахівця за освітньою програмою першого (бакалаврського) рівня від 05.08.2018 року та додаткового договору від 20.05.2019 року до договору про підготовку фахівця за освітньою програмою першого (бакалаврського) рівня №145/18д-ІФ від 05.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 навчається у Київському університеті імені Бориса Грінченка на денній формі навчання за спеціалізацією «035.04 Германські мови та літератури (переклад включно)». Початок навчання 01.09.2018 року, закінчення навчання 30.06.2022 року.

Позивачем за навчання доньки в університеті на користь Київського університету ім. Б.Грінченка було сплачено 06.08.2018 року 10800,00 грн., 04.02.2019 року 10800,00 грн., 12.08.2019 року 11850,00 грн., 05.09.2019 року 11866,50 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи дублікатами квитанцій (а.с.12, 13, 15, 16).

Відповідно до договорів про надання додаткових освітніх послуг Херсонською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №30 з поглибленим вивченням предметів природничо-математичного циклу та англійської мови Херсонської міської ради (а.с.17, 22, 26, 31, 34) ОСОБА_5 відвідувала додаткові заняття з окремих предметів, а саме української мови та літератури, історії України, англійської мови та інформатики.

В рахунок оплати за додаткові заняття позивачем було сплачено 17.10.2017 року 3429,75 грн., 23.11.2017 року 3429,75 грн., 09.01.2018 року 3429,75 грн., 02.02.2018 року 3429,75 грн., 17.10.2017 року 702,00 грн., 23.11.2017 року 702,00 грн., 09.01.2018 року 1404,00 грн., 16.09.2016 року 409,50 грн., 16.09.2016 року 274,50 грн., 10.01.2017 року 409,50 грн., 10.01.2017 року 274,50 грн., 21.09.2015 року 922,50 грн., 14.01.2016 року 922,50 грн., 17.12.2014 року 432,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи дублікатами квитанцій (а.с.18-21, 23-25, 27-30, 32, 33, 35).

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Частиною 2 статті 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року по справі №6-1489цс17.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що за змістом ст. 185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. При цьому позивач повинна довести їх необхідність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_5 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 по справі «Хант проти України»).

Як вбачається з наданих позивачем дублікатів квитанцій, дані витрати є не додатковими, а витратами, пов`язаними з навчанням у вищому навчальному закладі та витратами, пов`язаними з наданням додаткових освітніх послуг і не пов`язані з особливими обставинами (хронічна хвороба, каліцтво, розвиток здібностей дитини, тощо).

Право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів - коштів на утримання дитини. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах.

Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 17.10.2009 року та має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .

Суд не приймає до уваги виписку із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 від 18.04.2016 року, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження інвалідності, тривалої втрати непрацездатності станом на 2019 рік відповідачем до суду не було надано. Крім того, відповідач зазначає, що у нього на утриманні перебуває батько ОСОБА_8 , який є пенсіонером, однак доказів такого утримання не надав.

За приписами ч ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності дали змогу стверджувати про наявність обставин, що входять в предмет доказування, а саме - наявність понесених додаткових витрат на дитину, що зумовлені особливими, виключними обставинами такі як хронічна хвороба, травма, чи розвиток здібностей дитини, що пов`язані із оплатою лікування в закладі охорони здоров`я та ліків, що виписані на підставі обстеження, призначення, та/чи рецептів лікарів, додаткового навчання у музичних, спортивних гуртках, купівлі музичних інструментів, спеціального знаряддя, що є необхідним для розвитку здібностей дитини, а також необхідність проходження оздоровлення на курортах чи в дитячих таборах, а тому, за таких обставин суд приходить до висновку про доцільність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна