Номер провадження: 22-ц/813/5004/19
Номер справи місцевого суду: 520/9216/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 січня 2019 року (одноособово суддя Калініченко Л.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ІІ.ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

07.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння, і, уточнивши позов 13.09.2018 року, просив: визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та витребувати Ѕ частини спірної квартири у набувача ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано наступним.

30.01.1991 року між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. 11.07.2005 року, в період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу, придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 21.08.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано. 08.01.2008 року квартиру АДРЕСА_2 продано. 08.01.2008 року, на підставі договору купівлі - продажу, ОСОБА_4 придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

19.11.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.12.2012 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за нею права власності на спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.04.2014 року встановлено факт, що позивач і ОСОБА_4 , після розірвання шлюбу, мешкали разом як одна родина з вересня 2007 року по 02.05.2011 року, а квартира АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності, за позивачем визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Згідно повідомлення третьої Одеської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася.

Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 він є єдиним спадкоємцем за законом, який фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав зі спадкодавцем ОСОБА_4 , утримував її та займався її похованням, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 і витребував з незаконного володіння ОСОБА_2 Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд стягнув витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 655 гривень.

(короткий зміст доводів апеляційної скарги)

ОСОБА_2 не погодилась із рішенням суду від 11.01.2019 року і подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_2 зазначає.

Під час розгляду справи судом порушено право на справедливий суд, суд діяв упереджено, що вплинуло на повноту та об`єктивність встановлення всіх обставин справи і призвело до прийняття незаконного, необґрунтованого та несправедливого рішення.

В рішенні суд не надав відповідь на дві заяви представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності, суд не застосовував наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та не навів мотиви відхилення таких доводів сторони відповідача, що мають істотне значення для справи. Суд мав відмовити у позові, застосувавши позовну давність до всіх позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.04.2014 року встановлено факт мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю з вересня 2017 року по 02 травня 2011 року, тобто 3 роки та 7 місяців, однак ст. 1264 ЦК України передбачена виключна сукупність обставин, що надає право на спадкування особам, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Під час розгляду справи суд безпідставно залучив до участі у справі представника позивача - ОСОБА_6 , що свідчить про упередженість судді.

Суд не залучив до матеріалів справи письмові пояснення позивача, а саме, копію пояснень ОСОБА_1 від 02.05.2011 року.

Суд неправильно застосував норму ст. 1274 ЦК України, оскільки після смерті ОСОБА_4 спадкоємець за законом першої черги є її дочка - ОСОБА_7 , яка відмовилась від спадщини на користь онуки померлої - ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем за законом п`ятої черги.

У ОСОБА_1 не виникло та не могло виникнути право на спадкування, оскільки спадкоємець першої черги не відмовлявся від спадщини взагалі, а відмовився на користь конкретної особи, тобто висловив такою дією свою волю.

В рішенні наводяться покази свідків, які безпосередньо судом не допитувались.

Суд прийняв до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , якою позивачем одночасно змінено предмет і підставу позову, що не передбачено законом, при цьому позивач не сплатив судовий збір за збільшення розміру позовних вимог.

На момент продажу спірної квартири, ОСОБА_1 не був власником Ѕ частини спірної квартири і не був особою яка мала майнові права на цю частину квартири, тому не підлягають застосуванню ст. ст. 387, 388 ЦК України, оскільки правовий механізм цих статей застосовується саме на захист прав особи, яка є власником майна на момент втрати можливості володіти майном, або відчуження майна.

Позивач неправильно визначив коло відповідачів, оскільки у разі якщо, на думку позивача, після смерті ОСОБА_4 ніхто з її спадкоємців спадщину не прийняв то до участі у справі мала бути залучена Одеська міська рада.

Судом прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на підставі права на спадкування без доказів звернення до нотаріату, при цьому, позивач звернувся до нотаріальної контори лише у 2018 року, тобто після відкриття провадження у даній справі.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_3 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

З 30.01.1991 року по 21.08.2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.8 т.1).

З 04.04.2008 року ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.143 т.1).

08.01.2008 року, на підставі договору купівлі - продажу, ОСОБА_4 придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 65 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с.9 т.1).

10.05.2011 року ОСОБА_7 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від частки спадщини після смерті матері ОСОБА_4 на користь онуки спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.92 т.1).

За повідомленням третьої Одеської державної нотаріальної контори від 28.12.2011 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась (а.с.93 т.1).

19.11.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 (а.с.65 т.1).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.12.2012 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнання за нею права власності на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.61-63,86-87 т.1).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.04.2014 року: встановлено факт мешкання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з вересня 2007 року по 02.05.2011 року; визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ; за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири; у ОСОБА_2 витребувано 1/2 частину спірної квартири (а.с.64-67,79-82 т.1).

27.11.2017 року і 16.10.2018 року відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про застосування строку позовної давності (а.с.69,144-147 т.1).

24.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.131-135 т.1).

13.09.2018 року позивач уточнив позов, зокрема визначив відповідачем у справі ОСОБА_2 , а третьою особою ОСОБА_3 (а.с.124-127 т.1).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини зі спадкування за законом та витребування нерухомого майна, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, вирішуючи вимоги про визнання права власності на частину нерухомого майна у порядку спадкування за законом виходив з того, що належним відповідачем за цими вимогами є ОСОБА_2 (а.с.218-216 т.1).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1275 ЦК України (ст. 1223 ч.ч.1,2 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до ст. 1283 ЦК України (ст. ст. 1268 ч.1, 1270 ч.1, 1272 ч.1, 1277 ч.ч.1,3,5 ЦК України).

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння, і, уточнивши позов 13.09.2018 року, просив: визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Належними відповідачами за позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 є спадкоємці за законом ОСОБА_4 , визначені у ст. ст. 1261-1275 ЦК України, а у разі неприйняття ними спадщини і визнання її відумерлою - орган місцевого самоврядування.

ОСОБА_2 не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , а тому вона є неналежним відповідачем за вимогами ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ст. ст. 387 ч.1, 388 ч.1 ЦК України).

Вимоги про витребування Ѕ частини спірної квартири у набувача ОСОБА_2 є похідними від вимог про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 3 розділом V ЦПК України.

На стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції не має повноважень вирішувати питання про залучення до участі у справі належних відповідачів.

Зважаючи на те, що до участі у справі за вимогами про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом не залучено належного відповідача, вимоги про витребування частини квартири у набувача є похідними від вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом, колегія суддів відмовляє у позові.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи відповідачки у скарзі про те, що: суд не надав відповідь на дві заяви представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності і не застосовував наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та не навів мотиви відхилення таких доводів сторони відповідача; рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.04.2014 року встановлено факт мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю з вересня 2017 року по 02 травня 2011 року, тобто 3 роки та 7 місяців, однак ст. 1264 ЦК України передбачена виключна сукупність обставин, що надає право на спадкування особам, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини; суд безпідставно залучив до участі у справі представника позивача - ОСОБА_6 ; суд не залучив до матеріалів справи письмові пояснення позивача, а саме, копію пояснень ОСОБА_1 від 02.05.2011 року; суд неправильно застосував норму ст. 1274 ЦК України, оскільки після смерті ОСОБА_4 спадкоємець за законом першої черги є її дочка - ОСОБА_7 , яка відмовилась від спадщини на користь онуки померлої - ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем за законом п`ятої черги; у ОСОБА_1 не виникло та не могло виникнути право на спадкування, оскільки спадкоємець першої черги не відмовлявся від спадщини взагалі; в рішенні неведені покази свідків, які безпосередньо судом не допитувались; суд прийняв до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , якою одночасно змінено предмет і підставу позову, і без сплати судового збору за збільшення розміру позовних вимог; на момент продажу спірної квартири, ОСОБА_1 не був власником Ѕ частини спірної квартири і не був особою яка мала навіть майнові права на цю частину квартири, тому не підлягають застосуванню ст. ст. 387, 388 ЦК України; судом прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на підставі права на спадкування без доказів звернення до нотаріату, - не заслуговують на увагу, оскільки колегія суддів відмовляє у позові з підстав того, що суд не залучив до участі у справі за вимогами про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом належних відповідачів.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки до участі у справі за вимогами про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом не залучено належного відповідача, вимоги про витребування частини квартири у набувача є похідними від вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом, відсутні підстави для ствердження про порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (ст. 376 ч.1 п.п.1-4,ч.2,ч.3 п.4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_2 , тому вона має право на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 січня 2019 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та витребування Ѕ частини квартири у набувача ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 22.10.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Г.Я. Колесніков