Номер провадження: 22-ц/813/7204/19
Номер справи місцевого суду: 520/8555/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді - Гірняк Л.А.,

суддів- Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ПРОЦЕДУРА:

З 2017 року в провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики (т.1 а.с.3-7).

10 липня 2019 року до суду від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позовом до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним (т.2 а.с.5-7).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 11 липня 2019 року зустрічний позов повернуто ОСОБА_1 , оскільки представником відповідача - ОСОБА_2 подано зустрічну заяву з порушенням строків, передбачених ч.1 ст.193 ЦПК України. (а.с.11-12).

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що ухвала суду суперечить нормам матеріального та процесуального права,

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИта ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про повернення заяви заявнику (п.6 ст.353 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним. З 24 липня 2017 року в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 31 липня 2017 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики (т.1 а.с.53) . . 25 травня 2017 року в судовому засіданні від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про направлення справи ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним - за підсудністю до Малиновського районного суду м.Одеси. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25 травня 2017 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Судом передано на розгляд до Суворовського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним (а.с.75). 13 листопада 2017 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Київського районного суду м.Одеси надійшло клопотання про зупинення провадження у зв`язку з тим, що в провадженні Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним. Предметом спору, що розглядається Суворовським районним судом є розписка, на підставі якої ОСОБА_3 пред`явлено до ОСОБА_1 позовні вимоги до Київського районного суду про стягнення боргу за договором позики. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вважає неможливим розглядати справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики до прийняття остаточного рішення по справі ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним (т.1 а.с.73-74). Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13 листопада 2017 року представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у задоволені клопотання про зупинення провадження - відмовлено (т.1 а.с.78-79). Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08 квітня 2019 року прийнято справу до свого провадження провадження та справу призначено до розгляду на 08 травня 2019 року (с.Калініченко).

Встановлено, що 10 липня 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним (т.2 а.с.5-7).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 11 липня 2019 року зустрічний позов був повернутий позивачу, як такий, що поданий з порушенням процесуальних строків.

Відповідно до ст.193 ч.1 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Повертаючи зустрічну позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 був пропущений строк для подачі зустрічного позову. Крім цього, суд акцентує увагу, що відповідач ОСОБА_1 була обізнана про наявність даного судового провадження ще з 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про повернення зустрічної позовної заяви, оскільки аналогічні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним вже розглядаються в Суворовському районному суді м.Одеси.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду винесена з порушеннями норм процесуального та матеріального права, а також що ухвала постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи та недоведеності обставинам, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 про наявність даного судового провадження була обізнана ще з 2017 року.

Крім того, судова колегія зазначає, що повернення зустрічного позову не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися з позовом у загальному порядку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23 жовтня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.А.Гірняк

С.М. Сегеда

Т.В.Цюра