РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Савицькій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (03126, м. Київ, б-р В.Гавела, б.6) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

04.09.2018 позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за договором про надання кредиту №500253297 від 31.01.2012 року у розмірі 62 414,91 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, банк посилається на те що, між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 500253297 від 31.01.2012 року.?

Згідно з умовами кредитного договору №500253297 від 31.01.2012 року, ПАТ «АЛЬФА-БАНК» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 38 336,80 грн., з кінцевим строком погашення до 02.02.2015 року.

Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов кредитного договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором № 500253297 від 31.01.2012 року.

Внаслідок істотних порушень відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «АЛЬФА-БАНК» визнав строк повного повернення кредиту таким що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, здійснюючи телефонні дзвінки та шляхом направлення письмових повідомлень про необхідність сплати простроченої заборгованості. Але вимоги ПАТ «АЛЬФА-БАНК», щодо погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № 500253297 від 31.01.2012 року, ПАТ «АЛЬФА-БАНК», відповідачем були проігноровані, а прострочена заборгованість не сплачена.

23.12.2013 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «АЛЬФА- БАНК» відступило на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 500253297 від 31.01.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «АЛЬФА-БАНК», прострочена заборгованість за яким станом на 23.12.2013 року складала 62 414,91 грн.

Через порушення зобов`язань за даним договором у відповідача утворилась заборгованість, яка до теперішнього часу нею не погашена, в зв`язку з чим ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» був змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, у разі неявки в судове засідання відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, 18.10.2019 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та долучити до матеріалів справи лист .

Відповідач у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позовних вимог посилається на те, що 03.04.2013 р. постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз», було ухвалено рішення по справі № 434-1 1/93/13 за позовом ПАТ „Альфа-Банк" до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за тим же кредитним договором № 500253297 від 31.01.2012р., з вимогами за яким звернувся позивач. За цим рішенням з відповідача вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500253297 від 31.01.2012р. На підтвердження відповідач надає копію рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» та роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень по справі №751/5560/13-ц Новозаводського районного суду м. Чернігова, щодо видачі виконавчого листа, копію постанови про прийняття виконавчого провадження № 41431689 до виконання державним виконавцем Мошенською К.С. за виконавчим листом № 751/5560/13-ц від 30.09.2013 р. Новозаводський районний суд м. Чернігова, яким встановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь «Альфа-Банк» кошти у розмірі 52726,09 грн., також копію постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 39682760 від 16.11.2017 р. за виконавчим листом №6-3778/13 від 20.06.2013 р. Новозаводського районного суду м. Чернігова, яким встановлено стягнути судові витрати в сумі 229,40 грн.

Відповідно до тексту позовної заяви, договір факторингу між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» був укладений 23.12.2013 р. - вже після набрання законної сили рішенням від 03.04.2013 р. постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз», по справі № 434-11/93/1 за позовом ПАТ „Альфа-Банк" до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 500253297 від 31.01.2012 р., також видачі виконавчого листа № 751/5560/13-ц від 30.09.2013 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова.

Крім того, відповідач 18.10.2019 подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи листа відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 06.08.2019, згідно якого на виконанні у відділу перебуває зведене виконавче провадження № 55183345 до складу якого входять наступні виконавчі провадження: ВП № 41610369 з примусового виконання виконавчого листа № 751/5560/13-й від 30.09.2013, що видав: Новозаводський районний суд на користь ПАТ "Альфа-Банк"; ВП № 41431689 з примусового виконання виконавчого листа № 751/5560/13-ц від 30.09.2013, що видав: Новозаводський районний суд м. Чернігова на користь ПАТ "Альфа-Банк".

Також відповідач в заяві про застосування строку позовної давності зазначає, що відповідно до умов кредитного договору №500253297 від 31.01.2012 кінцевим строком погашення є 02.02.2015 року, тому вважає, що строк позовної давності спливає 02.02.2018 року. Позивач подав позовну заяву 04.09.2018 року, а отже після закінчення строку позовної давності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 31.01.2012 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» було укладено Договір № 500253297 про надання кредиту. (а.с. 30)

Відповідач підтвердив свою згоду на те, про що підписав Договір № 500253297 від 31.01.2012, ознайомився під підпис з графіком платежів, що є Додатком-1 до вказаного договору, надав співробітнику банку необхідні для заповнення анкети-заяви про акцепт, відкриття особового рахунку, отримання платіжної картки, які підписав, а також копії яких додані до позовної заяви. (а.с. 25-35)

Відповідно до копії рішення Постійно діючого третейського суду про Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 03.04.2013 з відповідача ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором №500253297 від 31.01.2012, в тому числі: в порядку дострокового погашення стягнуто заборгованість за тілом кредиту: 36880,57 грн. (а.с. 103-104)

Ухвалою від 01.08.2013 Новозаводського районного суду м. Чернігова по справі № 751/5560/13-ц видано виконавчі листи на виконання рішення Постійно діючого третейського суду про Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 03.04.2013.(а.с.78-79)

Постановою державного виконавця Мошенської К.С. від 09.10.2017 прийнято до виконання ВП№41431689 виконавчий лист по справі № 751/5560/13-ц від 30.09.2013 р., яким встановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь «Альфа-Банк» кошти у розмірі 52726,09 грн.(а.с.105)

Відповідно до укладеного між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 23.12.2013 року договор факторингу № 2013-1, ПАТ «АЛЬФА- БАНК» відступило на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 500253297 від 31.01.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «АЛЬФА-БАНК», прострочена заборгованість за яким станом на 23.12.2013 складала 62 414,91 грн., в тому числі сума 55214,91 грн. заборгованість за тілом кредиту: (а.с. 6-16)

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_1 на ті, обставини, що позивач ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернувся до суду із вимогою про повторне стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, № 500253297 від 31.01.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» знайшло своє підтвердження протягом судового розгляду.

Також судом враховано, що на теперішній час триває виконання рішення третейського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, № 500253297 від 31.01.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «АЛЬФА-БАНК», що знаходиться в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, згідно листа від 06.08.2019.

Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, відповідач, обґрунтовуючи необхідність скасування заочного рішення у вказаній справі зазначав, що в даних правовідносинах сплив строк позовної давності.

Судом вбачається, що з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 04 серпня 2018 року, згідно поштового конверту.(а.с. 39)

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній раз відповідач здійснив погашення заборгованості за договором 31.01.2012 року, в подальшому ніяких операцій по погашенню кредитної заборгованості відповідач не проводив (а.с.31).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року (справа № 6-154 цс 15), статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така ж позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року за № 6-16цс13, за № 6-14цс14 від 19.03.2014 року та за № 6-167цс14 від 12.11.2014 року.

Окрім того, Верховний суд України 16.11.2016 р. у справі за № 6-2469цс16 зробив правовий висновок посилаючись на практику Європейського суду з прав людини. Зокрема суд вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Тобто, застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Так, не спростовано позивачем, що останній платіж було здійснено за кредитним договором №500253297 від 31.01.2012 відповідачем 31.01.2012, а позовну заяву подано 04.08.2018. (а.с. 39)

У постанові по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно наданих позивачем доказів, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» направляло вимогу про досудове врегулювання спору 29.05.2018, тобто також після сплаву строку позовної давності.(а.с. 36)

Таким чином, позивачем пропущений строк подачі позову до суду, тому суд застосовує вимоги ч.4 ст. 267 ЦК України та відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитним договору.

Оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Таким чином, оскільки відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності, при цьому, позивач не звертався до суду з заявою про поновлення цього строку з належним обґрунтуванням причин його пропуску, належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог не надав, суд вважає необхідним застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із вимогами до ОСОБА_1 для стягнення заборгованості за кредитним договором №500253297 від 31.01.2012.

Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 141, 258, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 598, 599, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог товариства обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (03126, м. Київ, б-р В.Гавела, б.6) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №500253297 від 31.01.2012 року у розмірі 62 414,91 грн., відшкодуванні судових витрат 1762,00 грн. відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: