Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 жовтня 2019 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Розвадовського В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Романівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області , -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Романівського районного суду Житомирської області з позовом в якому просить визнати виконавчий напис № 11658, що вчинений 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем таким, що не підлягає виконанню та повернути безпідставно стягнуті з нього кошти на підставі вказаного виконавчого напису в розмірі 8550,90 грн.

Позов мотивовано тим, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», оскільки письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором йому вручена не була, подані стягувачем документи не підтверджували безспірності його заборгованості перед стягувачем, а сам виконавчий напис вчинений поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором.

Відповідачем своїм правом подати відзив не скористався.

Судом встановлено, що 18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем вчинений виконавчий напис за №11658 про стягнення з ОСОБА_1 , адреса місця проживання : АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 15216,33 грн, з яких заборгованість тза тілом кредиту становить 495,35 грн, заборгованість за відсотками - 10758,30 грн, заборгованість з комісії та пені - 3000,00 грн, заборгованість по штрафам (фіксована частина) -250,00 грн, заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборговансті) - 712,68 грн. Строк, за який проводиться стягнення становить 3698 днів. Окрім цього зазначено, що виконавчий напис має бути пред"явлений до виконання протягом одного року з дня його вчинення, тобто до 18 серпня 2018 року.

Постановою державного виконавця Романівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 18 грудня 2018 року на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 57936104, копія якої направлена ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно даних паспорту громадянина України ОСОБА_1 , останній зареєстрований за адресою; АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок ).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Проаналізувавши зміст виконавчого напису, суд прийшов до висновку, що письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 була направлена за адресою: АДРЕСА_1 , яку останній об"єктивно не тримував і не міг отримати, про що стверджує і позивач, оскільки він з 1992 року проживає та з 20 січня 2000 року проходить військову службу в 10 територіальному вузлі урядового зв"язку Державної служби спеціального зв"язку та захисту інформації України, що в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області. Вказані обставини підтверджується паспортом громадянина України ОСОБА_1 та довідкою з місця роботи від 06.06.2019 року.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався обов"язку, визначеного підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку.

Вказаний висновок суду узгоджується з постановою Верховного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 643/16323/14-ц.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису так і необґрунтованість вимог до боржника.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Зі спірного виконавчого напису вбачається, що сума яка зазначена до стягнення, нарахована за період 16.06.2007 року, тобто прострочена заборгованість за кредитом почала виникати з 2007 року.

Отже, нарахована сума боргу в будь-якому разі не може вважатися безспірною, оскільки вона виникла більш як за три роки до моменту звернення, що прямо суперечить статті 88 Закону України «Про нотаріат».

Окрім цього, нотаріусом прийнято рішення про стягнення з відповідача одночасно пені та штрафів за порушення боржником грошового зобов`язання, що суперечить вимогам статті 61 Конституції України.

Що стосується вимог позову про стягнення безпідставно отриманих коштів, то суд доходить до наступного.

Згідно довідки начальника Романівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 57936104 (відкритого на підставі спірного виконавчого напису) станом на 13 червня 2019 року на користь АТ КБ "ПриватБанк" стягнуто 8550,90 грн.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц.

Оскільки під час розгляду справи визнано спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги у частині стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" грошових коштів, які утримані із заробітної плати позивача на виконання цього виконавчого напису, підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд на підставі статті 141 ЦПК України стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем 18 серпня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 11658.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (адреса місцязнаходження: вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в межах виконавчого № 57936104 у розмірі 8550 (вісім тисяч п"ятсот п"ятдесят) грн 90 коп.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (адреса місцязнаходження: вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ідентифікаційний код в ) на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя С.В. Бабич