Справа № 357/4238/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Бондаренко Н. В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 19.04.2019 року мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2012 року, який був розірваний на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 21.07.2015 року. Від спільного проживання у них є син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення суду з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 04.03.2015 року. Однак, відповідач не виплачував їй аліменти в повному обсязі внаслідок чого, станом на 01.03. 2019 року, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 13261,13 грн. У зв`язку з цим, позивач просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів, які відповідач зобов`язаний виплачувати на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з лютого 2016 року по березень 2019 року.

17.05.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.09.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2012 року, актовий запис №845, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21.07.2015 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4,6,7,17). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).

Також, встановлено, що на примусовому виконанні у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавчий лист №2/357/1605/15 від 01.07.2015 року, виданий Апеляційним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

Згідно із довідкою розрахунком по аліментам №320 від 22.03.2019 року, виданою Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 9), по вказаному виконавчому листу рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.03.2019 року становить 13261,13 грн.

Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014 року № 6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідач зобов`язаний рішенням суду сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з 04.03.2015 року на утримання дитини та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання, в тому числі, повідомляти державного виконавця про місце проживання, місце роботи та доходи.

Як вбачається з довідки-розрахунку по аліментам, яка видана Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, відповідачу було відомо про відкрите виконавче провадження, він частково сплачував аліменти, однак не в повній мірі і не кожного місяця, тому утворилась заборгованість.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти відповідно до рішення суду щомісячно у визначному розмірі, як і сплатити заборгованість по аліментам, однак таких дій не вчинив.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, прийшов до висновку, що сума неустойки (пені) з лютого 2016 року по березень 2019 року складає 5248,33 грн.: лютий 2016 року 370,44 грн., березень 2016 року 0,00 грн., квітень 2016 року 0,00 грн., травень 2016 року 0,00 грн., червень 2016 року 0,00 грн., липень 2016 року - 0,00 грн., серпень 2016 року 0,00 грн., вересень 2016 року 0,00 грн., жовтень 2016 року 256,37 грн., листопад 2016 року 69,90 грн., грудень 2016 року 0,12 грн., січень 2017 року 0,16 грн., лютий 2017 року 0,00 грн., березень 2017 року 0,00 грн., квітень 2017 року 0,00 грн., травень 2017 року 0,16 грн., червень 2017 року - 0,12 грн., липень 2017 року 269,39 грн., серпень 2017 року 269,39 грн., вересень 2017 року 281,70 грн., жовтень 2017 року 291,09 грн., листопад 2017 року 268,20 грн., грудень 2017 року 409,51 грн., січень 2018 року 409,51 грн., лютий 2018 року 369,88 грн., березень 2018 року 0,00 грн., квітень 2018 року 0,00 грн., травень 2018 року 0,00 грн., червень 2018 року - 134,40 грн., липень 2018 року 145,08 грн., серпень 2018 року 70,68 грн., вересень 2018 року 161,70 грн., жовтень 2018 року 167,09 грн., листопад 2018 року 222,00 грн., грудень 2018 року 357,74 грн., січень 2019 року 357,74 грн., лютий 2019 року 365,96 грн..

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи вищезазначені факти, інтереси позивача та дитини, суд, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача на користь позивача неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2016 року по березень 2019 року, в розмірі 5248,33 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 157, 180,196 СК України, ст.ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 263 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, за період з лютого 2016 року по березень 2019 року, в розмірі 5248,33 грн. (п`ять тисяч двісті сорок вісім гривень 33 копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.10.2019 року

СуддяО. В. Бондаренко