Ухвала

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 398/409/18

провадження № 61-15202 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кривцової Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила змінити (збільшити) розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року на її користь на утримання: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши його у розмірі 25 000,00 грн щомісячно до досягнення старшою дитиною - ОСОБА_5 - повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого стягнення аліментів в розмірі 12 500,00 грн до досягнення повноліття молодшою дитиною - ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року, позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року з 4 000,00 грн на кожну дитину, до досягнення ОСОБА_5 повноліття, а потім - 4000,00 грн щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дітей - ОСОБА_5 , та ОСОБА_5 , на 5 000,00 грн щомісячно на кожну дитину, до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім 5 000,00 грн щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 816,00 грн.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2019 року касаційну скаргу було повернуто заявнику, оскільки до неї не додано жодних документів, що підтверджують повноваження ОСОБА_6 , який підписав касаційну скаргу, представляти інтереси ОСОБА_1 .

У вересні 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2019 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У жовтні 2019 року недоліки касаційної скарги усунуто.

В касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просила рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, враховуючи наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову в даній справі є зміна (збільшення) розміру аліментів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову в позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Таким чином, ціна позову у даній справі становить 150 000,00 грн (25 000,00 грн * 6 місяців), що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн * * 100 = 192 100,00 грн).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржуване судове рішення підпадає принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Кривцова