Справа № 404/1312/19
Номер провадження 2/404/332/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Петренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернувся в суд із позовом, яким просить визнати житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 спільно сумісною власністю подружжя; та у порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 1998 року по 12 лютого 2016 року, який був розірваний на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда. Рішення суду набрало законної сили 23.02.2016 року.

11 вересня 2006 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу за їх спільні з відповідачем кошти був придбаний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Покупцем будинку у договорі вказано відповідача, при цьому відповідно до п. 8 договору відповідач купує житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за згодою свого чоловіка ОСОБА_1 , що міститься у заяві, справжність підпису на якій засвідчено 11 вересня 2006 року за р. № 2501, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. Після розірвання шлюбу та до цього часу не дійшли згоди щодо поділу вказаного житлового будинку, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків, які позивач усунув.

Відповідно до ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з"явилась, повідомлялась належно, правом подачі відзиву не позовну заяву не скористалась.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом( ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 1998 року, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2016 року було розірвано. Рішення набрало законної сили 23.02.2016 року (а.с. 9).

Як вбачається із договору купівлі-продажу житлового будинку 11 вересня 2006 року ОСОБА_4 - з однієї сторони (продавець) та ОСОБА_5 - з другої сторони (покупець) уклали договір, за яким продавець передав, а покупець прийняла у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Пунктом АДРЕСА_2 Договору передбачено, що покупець купує зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за згодою свого чоловіка ОСОБА_1 , що міститься в заяві, справжність підпису на якій засвідчено 11 вересня 2006 року за р.№2501 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. і підтверджує, що у фактичних шлюбних відносинах, які випливають зі спільного проживання та ведення спільного господарства, з іншими особами на момент придбання вказаного будинку не перебуває (а.с. 10).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №155456722 від 07.02.2019 року власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :09:070:0217 на підставі рішення Новенської селищної ради серія, номер 959 виданого 26.10.2018 року та будинку АДРЕСА_1 Кіровограді) на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2006 року є ОСОБА_6 (а.с. 11-12).

Згідно оцінки, проведеної за ініціативою позивача суб`єктом оціночної діяльності, вартість спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями на 25.03.2019 року становить 328 757,00 грн. (а.с. 28).

З`ясовано, що зазначений об`єкт нерухомого майна придбаний сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі.

Згідно п. 2 ст. 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як передбачено ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частин першої, другої статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином судом встановлено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 , під АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно зі ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду № 11 від 21.12.2007 рок «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

На підставі ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною третьою статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється

Враховуючи викладене, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , під номером 24 підлягає поділу за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя -задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 спільно сумісною власністю подружжя.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 03.10.2019 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда