У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2019 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3-тя особа - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання припиненим права та відсутність заборгованості зі слати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2019 року позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3-тя особа - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання припиненим права та відсутність заборгованості зі слати аліментів.

Одночасно з поданим позовом заявником ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3-тя особа - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання припиненим права та відсутність заборгованості зі слати аліментів. В поданій суду заяві заявник просив в порядку забезпечення позову зупинити стягнення на підставі виконавчого листа від 11.01.2017 року № 755/14968/16 та заборонити Деснянському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчиняти будь - які дії щодо виконання виконавчого листа від 11.01.2017 року № 755/14968/16.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Слід зазначити, що в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» було чітко зазначено про те, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Така позиція знаходила своє відображення у судовій практиці при здійсненні як цивільного, так і господарського судочинства (Постанова ВГСУ від 26 липня 2016 року у справі №910/29237/15; Постанова ВГСУ від 9 листопада 2015 року у справі №907/636/15). До слова, в Постанові від 9 листопада 2015 року ВГСУ зазначив, що «...суд не може заборонити органам державної влади (зокрема й органам Державної виконавчої служби) та/або органам місцевого самоврядування здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження».

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 153 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?янадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: