Провадження № 22-ц/801/2186/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуСправа № 127/17399/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицаєнко Олени Павлівни на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про повернення заяви від 09 вересня 2019 року у цивільній справі за заявою представника позивача адвоката Грицаєнко Олени Павлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвоката Грицаєнко О.П. звернувся до суду з позовом до державного реєстратора КП «Гарант+» Васюри П.В., ТОВ «Кредитні ініціативи», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Разом із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просила накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2019 року в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору було відмовлено та залишено заяву без руху із наданням 5-денного строку для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2019 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову повернуто представнику позивачу разом зі всіма доданими до неї документами та визнано її неподаною.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не були усунені недоліки позовної заяви визначені в ухвалі від 27 серпня 2019 року.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Грицаєнко О.П. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити в суд першої інстанції для розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив заявнику в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, серед іншого: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок регулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших дока-зів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з частиною третьої, четвертої статті 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, остання вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Грицаєнко О.П. про звільнення від сплати судового збору, оскільки суду не було надано достатніх доказів того, що ОСОБА_1 позбавлена можливості сплатити судовий збір, зокрема не надала доказів щодо відсутності у неї та її чоловіка коштів на банківських рахунках, доказів щодо відсутності у них цінного рухомого майна, в тому числі транспортних засобів тощо. Відтак позовна заява була залишена без руху з наданням 5-денного строку для усунення вказаних судом недоліків. На виконання вимог цієї ухвали суду першої інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Грицаєнко О.П. повторно подане клопотання про звільнення від сплати судового збору, та надано копію довідки територіального сервісного центру № 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області, яка підтверджує факт відсутності у позивача будь-яких транспортних засобів.

Постановляючи 09 вересня 2019 року ухвалу про визнання неподаною та повернення позивачу заяви, суд першої інстанції вказав, що у встановлений судом п`ятиденний строк недоліки, вказані в ухвалі суду від 27 серпня 2019 року, усунені не були. Вимога ухвали про сплату судового збору в розмірі 384,20 гривень залишилась не виконаною.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який зроблений з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. За правилами частини другої статті 8 вказаного Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Зі змісту зазначених норм законодавства убачається, що звільнення сторони від сплати судового збору за її клопотанням є правом суду, а не його обов`язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих ґрунтовних, об`єктивних, незаперечних доказів та наведених підстав.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 29 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснив, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи ( наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав ( перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції надана відповідна оцінка тим доводам та доказам, про які вказує та надає представник позивача, як підстави для звільнення її від сплати судового збору.

Відповідні докази на підтвердження неспроможності сплатити судовий збір за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову були подані в повному обсязі до суду апеляційної інстанції, проте зазначені документи не були надані до суду першої інстанції в повному об`ємі, що позбавило суд можливості дійти висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відтак залишається неспростованою та обставина, що представником ОСОБА_1 адвокатом Грицаєнко О.П. дійсно залишилися невиконаними вимоги ухвали суду першої інстанції щодо сплати судового збору за подання заяви, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності визнання неподаною та повернення заяви про вжиття заходів забезпечення позову на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Окрім того, повернення заяви не перешкоджає ОСОБА_1 повторно звернутися із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвала суду постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицаєнко Олени Павлівни залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко