21.10.2019 227/3059/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 жовтня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

у липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що є власником квартири, яка розташована у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить позивачеві на праві приватної власності. У спірній квартирі крім позивача зареєстровані дружина ОСОБА_3 , 1975 року народження, та їх син ОСОБА_2 , 1994 року народження, який з 2014 року у вищезазначеному житловому приміщенні не проживає, точне місцезнаходження останнього позивачу невідомо. Відповідно і витрати на утримання спірної квартири, а також виплати по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач також вже більше 5 років не здійснює. У зв`язку з чим позивач змушений сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що негативно впливає на його матеріальне становище. Крім того, оскільки у квартирі зареєстровано відповідача, позивач позбавлений права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Враховуючи викладене позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність, проте за участі його представника адвоката Госа В.В.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гос В.В. у відкрите судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , записані батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого м/відділом ЗАГСу м. Добропілля 24 березня 1994 року, актовий запис № 88.

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. за № 670 від 16.03.1999 року, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру номер АДРЕСА_1 .

Вказане житлове приміщення належить позивачу на праві приватної власності, що також підтверджується долученими до матеріалів справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності громадянина, та копією домової книги.

Відповідно до рішення Добропільської міської ради № 3/23-4 від 26.09.2001 року вулицю Енгельса було перейменовано в проспект Шевченко , а відповідно до рішення виконавчого комітету Добропільської міської ради № 374 від 17.07.2002 року про присвоювання поштових адрес по АДРЕСА_1 ) було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 .

За вищезазначеною адресою також зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дружиною позивача, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином позивача, що підтверджується довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради № 16-01-08/382 від 17.07.2019 року, копією акту голови ОСББ "Барвінок 18" від 17.07.2019 року та копією витягу з домової книги.

Згідно довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 16-19/772 від 29.07.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07 травня 2010 року.

Із долученого до матеріалів справи акту голови ОСББ "Барвінок 18" від 17.07.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак з червня 2014 року за вищезазначеною адресою не проживає.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зміст статті 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ' ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, враховуючи, що позивач є єдиним власником житлового приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , та недоведеність поважності причин відсутності за місцем реєстрації відповідача понад рік, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 156 Житлового кодексу УРСР, ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 247, 259, 264-265, 268, 280-286 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст заочного рішення складений 21 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя В.М. Любчик

21.10.2019