22-ц/804/2789/19
266/2266/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/2266/18

Номер провадження 22-ц/804/2789/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М., Попової С.А.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 квітня 2019 року, у складі судді Шишиліна О.Г., дата складення повного судового рішення 25 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог, які позивач уточнила 23 квітня 2019 року, зазначала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2014 року. Під час шлюбу, в них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З листопада 2017 року вони мешкають з сином окремо від відповідача, з цього часу останній ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач має високий дохід оскільки працює з 2013 р. за контрактами з іноземними компаніями на іноземних морських суднах на посаді другого механіка, та отримує щомісячний дохід у розмірі 9500 доларів США, що еквівалентно 266 237 грн. щомісяця. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 15000 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити судове рішення без змін, посилаючись на те, що воно ухвалено відповідно до вимог закону та інтересів дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 березня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб.

Під час шлюбу у подружжя народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейні відносини між сторонами припинилися.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 і разом із нею зареєстрований син ОСОБА_3 ( а.с. 81).

Відповідач ОСОБА_2 має посвідчення особи моряка НОМЕР_1 строком дії до 01 лютого 2022 року (а.с. 82).

Згідно довідки ТОВ «УНІВІС,ЛТД» від 13 листопада 2018 року останнє надавало ОСОБА_2 посередницькі послуги у працевлаштуванні на посаді другого механіка на судна, що належать іноземному судновласнику «INTERORIENT MARINE SERVICES LIMITED» у період з 24 листопада 2015 року по 22 квітня 2016 року, з 01 липня 2016 року по 10 листопада 2016 року, з 12 березня 2017 року по 16 серпня 2017 року, з 13 березня 2018 року по 06 червня 2018 року і з 18 жовтня 2018 року. Основний оклад по посаді складає 2278 доларів США за місяць (а.с. 59).

Згідно даних Державної прикордонної служби України від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_2 з 11 грудня 2013 року по 18 жовтня 2018 року неодноразово перетинав державний кордон України в напрямку виїзд та в`їзд (а.с. 61).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 15 000 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що дохід відповідача, який є моряком, складає не менше 2278 доларів США на місяць і ОСОБА_2 не надав доказів своєї неспроможності виплачувати аліменти в сумі, яка заявлена позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, щодо покладенні на батька дитини обов`язку по утриманню дитини шляхом виплати аліментів позивачці ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач свій обов`язок по утриманню дитини визнав.

Разом з тим, не погоджуючись повністю з висновками суду, ОСОБА_2 просив про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що його реальні доходи не дозволяють виплачувати аліменти в визначеному судом розмірі і мати дитини також повинна нести витрати на утримання дитини.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням обставин справи, апеляційний суд вважає, що визначений судом розмір аліментів не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому, судове рішення підлягає зміні.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 51 Конституції України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Як вбачається зі справи, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , якому на час вирішення спору виповнилося 4,6 років, позивач посилалася на те, що середній заробіток відповідача за період знаходження його у рейсі, як моряка, перебільшує 10 000 доларів США і визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн. буде максимально забезпечувати гармонійний розвиток дитини.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 зазначила, що до вересня 2019 року вона працювала на підприємстві і отримувала заробітну плату в розмірі 9000-9500 грн. Фактично на утримання дитини вона витрачала весь свій заробіток. З жовтня 2019 року вона звільнилася і оформила відпустку по догляду за дитиною до досягнення сином шести років; допомогу на утримання дитини їй надають батьки, які проживають в м.Бровари; витрати на дитину складаються з придбання одягу, продуктів харчування, іграшок та витрат пов`язаних з розвитком дитини.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, як вбачається зі справи, будь-яких доказів на підтвердження своїх витрат на утримання дитини в розмірі 9000 грн. щомісячно позивач ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не представила.

Заперечуючи проти стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини в розмірі 15000 грн. щомісячно відповідач посилався на те, що протягом 2017-2018 років він дійсно мав заробіток від рейсів, виконуючи обов`язки моряка, але в рейсі він перебував не тривалий час і не мав заробітку, визначеному судом у рішенні в розмірі 2278 доларів США на місяць.

Зі справи вбачається, що за даними ТОВ «УНІВІС,ЛТД» від 13 листопада 2018 року товариство надавало ОСОБА_2 посередницькі послуги у працевлаштуванні на посаді другого механіка на судна, що належать іноземному судновласнику «INTERORIENT MARINE SERVICES LIMITED» у період з 24.11.2015 по 22.04.2016 р., з 01.07.2016 по 10.11.2016 р., з 12.03.2017 по 16.08.2017 р., з 13.03.2018 по 06.06.2018 р. і з 18.10.2018 р. Основний оклад по посаді складає 2278 доларів США за місяць (а.с. 59).

Представлені докази вказують на те, що відповідач знаходився у рейсі в 2015-2016 роках близько 10 місяців, в 2017 році 5 місяців, в 2018 році - 5 місяців і тому, його середньомісячний дохід за три роки становив 1265 доларів США (2278х20:36.) Отже висновок суду першої інстанції про середній заробіток відповідача 2278 доларів США на місяць не відповідає представленим доказам, а іншого суду не доведено та в судовому засіданні не встановлено.

Доводи позивача в суді апеляційної інстанції на те, що фактичний розмір заробітної плати ОСОБА_2 значно більший, ніж представлені дані, з посиланням на період спільного проживання з відповідачем та отримання на банківську карту щомісячної заробітної плати в розмірі 6000 доларів США, є непереконливими.

Крім того, апеляційний суд вважає, що визначаючи розмір аліментів 15000 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, яка тільки у жовтні 2019 року досягла п`яти років, з урахуванням обов`язку матері також утримувати дитину, суд першої інстанції не дотримався принципів розумності, справедливості та пропорційності, як основних засад цивільного процесуального законодавства.

При цьому апеляційний суд вважає, що позивач, призупинивши трудові відносини з підприємством у жовтні 2019 року під час перегляду судового рішення, діяла недобросовісно і штучно створила умови для погіршення майнового стану дитини, поклавши обов`язок по утриманню сина повністю на відповідача.

За представленими доказами ОСОБА_2 також змінив місце роботи, що призвело до зміни його майнового стану, і ця обставина не може не враховуватися судом апеляційної інстанції при перегляді судового рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, доводів апеляційної скарги та норм матеріального і процесуального права колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та зміни судового рішення шляхом зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з індексацією цієї суми відповідно до закону.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 квітня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Долина Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 24 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць в розмірі 5000 грн.

Це ж рішення в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 25 жовтня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

О.М. Пономарьова

С.А. Попова