У Х В А Л А

23 жовтня 2019 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за скаргою ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павлюк Назар Васильович, стягувач акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця, особа, дії якої оскаржуються приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павлюк Назар Васильович, стягувач акціонерне товариство «Кредобанк» звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник скаржника скаргу повністю підтримав, просить суд її задоволити з підстав, викладених у скарзі та визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59507903 від 09 липня 2019 року винесену приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павлюком Назаром Васильовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість по кредитному договору №192-07 від 26 липня 2007 року відповідно до договору поруки №192-07/2 від 26 липня 2007 року в сумі 13477547,69 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» коштів на відшкодування судових витрат в сумі 3654,00 грн.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павлюк Н.В. повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

В судове засідання представник стягувача акціонерного товариства «Кредобанк» не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавче провадження №59507903 від 09 липня 2019 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №569/13255/14-ц виданого 09 лютого 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості по кредитному договору №192-07 від 26 липня 2007 року, відповідно до договору поруки №192-07/2 від 26 липня 2007 року в сумі 13477547,69 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» коштів на відшкодування судових витрат в сумі 3654,00 грн.

Суд вважає, що вказана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02 червня 2016 року ;1404-УІІІ «Про виконавче провадження». (надалі по тексту Закон №1404-УІІІ).

Статтею 1 Закону №1404-УІІІ передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-УІІІ передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-УІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. Правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною другою статті 25 Закону №1404-УІІІ приватнйи виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя у яких розташований його виконавчий округ.

Статтею 24 Закону №1404-УІІІ встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженням, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як вбачається із спірної постанови приватного виконавця та дослідженої в судовому засіданні ксерокопії паспорта скаржника, місце її проживання (реєстрації) АДРЕСА_1 .

Тому суд вважає, що відсутні законні підстави прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи заборгованості, місце проживання якої є місто Рівне.

Крім того судом встановлено що у м.Рівне розташоване й місце роботи скаржника, де вона працює на посаді головного інженера ПрАТ «Речовий ринок». Тут же вона і отримує по відомостях заробітну плату, коштів на рахунках у банках немає.

За вказаних обставин, навіть якщо приватний виконавець відкриваючи провадження й виходив з того, що у скаржника в банках відкриті рахунки, то він попередньо мав би переконатися, що на таких рахунках грошових коштів немає. Оскільки сам по собі факт відкритого рахунку в банку не підтверджує наявність майна в особи.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону №1404-УІІІ у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Проте, всупереч вищевказаних положень Закону №1404-УІІІ, під час відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі, у зв`язку з чим порушив вимоги часини другої статті 24 Закону №1404-УІІІ щодо місця виконання рішення.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що приватним виконавцем всупереч чинного Законодавства України прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника в іншому виконавчому окрузі, суд вважає, що скарга є обґрунтованою, доведеною представником скаржника належними та допустимими доказами, а тому вона підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260,353,354 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павлюк Назар Васильович, стягувач акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця задоволити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59507903 від 09 липня 2019 року винесену приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павлюком Назаром Васильовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість по кредитному договору №192-07 від 26 липня 2007 року відповідно до договору поруки №192-07/2 від 26 липня 2007 року в сумі 13477547,69 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» коштів на відшкодування судових витрат в сумі 3654,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов