ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 638/16620/18-ц

провадження № 22ц/818/3801/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Кругової С.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , представник відповідача - ОСОБА_7

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 травня 2019 року в складі судді Подус Г.С.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який у подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що вони з ОСОБА_3 з 25 вересня 1998 року по 09 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає з нею.

Вказала, що ОСОБА_4 навчається в Національному аерокосмічному університеті імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на першому курсі 6 факультету денного відділення на контрактній формі, та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Зазначила, що вартість навчання згідно договору про надання освітніх послуг становить 10 230,00 грн.; однак, щороку ця сума збільшуватиметься. Так, у 2019-2020 навчальному році складатиме 11 250,00 грн., у 2020-2021 році - 12 370,00 грн., у 2021-2022 році - 13 600,00 грн., а всього - 47 450,00 грн.; щомісячна оплата за навчання складає 988,00 грн.

Вказала, що їхній син страждає на тяжкі хронічні захворювання, потребує постійного лікування, спеціального збалансованого харчування та періодичного санаторно-курортного лікування.

Зазначила, що відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати сина.

Вказала, що ОСОБА_3 сплачував аліменти на утримання сина у розмірі ј частини заробітку до досягнення дитиною повноліття за рішенням суду, та на теперішній час зобов`язаний також брати участь у додаткових витратах на дитину.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , що продовжує навчання у вищому навчальному закладі, у розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку залежно від того, яка з цих обставин настане першою; стягнути з ОСОБА_3 щомісячно на її користь 988,00 грн. додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина ОСОБА_4 , що продовжує навчатись у Національному аерокосмічному університеті імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку залежно від того, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , що продовжує навчання у вищому навчальному закладі, у розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 08 листопада 2018 року, та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою; стягнуто з ОСОБА_3 щомісячно на її користь 988,00 грн. додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина ОСОБА_4 , що продовжує навчатись у Національному аерокосмічному університеті імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.; рішення суду звернуто до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що на момент подання ОСОБА_3 позову їхній син ще не досяг вісімнадцятирічного віку, однак аліменти рішенням суду стягнуто з дня пред`явлення позову; що судом не враховано, що разом з ним мешкає його дружина, яка не працює, оскільки доглядає за своєю хворою на онкологію матір`ю, та вони перебувають у нього на утриманні; що заробітна плата є єдиним джерелом його доходів та він не має можливості надавати матеріальну допомогу у виді аліментів на утримання повнолітнього сина; що позивачем не доведено, чи потребує син грошових коштів, чи шукав він роботу на неповний робочий день, чи позбавлений він у зв`язку з навчанням можливості мати власні джерела прибутку; не надано розрахунків витрат, яких син потребує на навчання; що обов`язок утримання дітей покладено на обох батьків, проте судом стягнуто з нього додаткові витрати на оплату навчання сина, виходячи з повної вартості контракту, хоча мати повинна була в тій самій мірі витрачати кошти на утримання сина; що позивач самостійно підписала договір на контрактну форму навчання у вищому навчальному закладі, не цікавлячись його можливістю оплачувати необхідну суму; що позивач не несе ніяких додаткових витрат через захворювання сина.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у формі сплати аліментів у розмірі ј від усіх видів його доходів, а також, що до спірних правовідносин застосовуються правила статті 185 СК України щодо стягнення додаткових витрат.

Проте, з таким висновком суду неможливо погодитись, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Факт проживання ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 відповідач не оспорює.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року, яким змінено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини у розмірі ј частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10-11).

З вересня 2018 року ОСОБА_4 є студентом 1 курсу 6 факультету денного відділення Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», закінчує навчання у червні 2022 року, що підтверджується довідкою від 05 листопада 2018 року №7279 та характеристикою з місця навчання (а. с. 7, 63).

З договору про надання освітніх послуг № 94-6/18 від 31 серпня 2018 року, укладеного між Національним аерокосмічним університетом імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та ОСОБА_1 , яка замовила освітні послуги для ОСОБА_4 вбачається, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме здобуття вищої освіти у денній формі з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування».

Пунктами 5.2., 5.5. договору передбачено, що річна вартість навчання за 2018-2019 навчальний рік становить 10 230,00 грн., за 2019-2020 навчальний рік - 11 250,00 грн., за 2020-2021 навчальний рік - 12 370 грн., за 2021-2022 навчальний рік - 13 600,00 грн. Загальна вартість освітньої послуги становить 47 450,00 грн. Строк внесення плати - щомісячно (а. с. 8-9).

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосуваня статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 працює на Державному підприємстві «Харківський БТЗ», та йому нараховано заробітну плату за січень 2018 року у розмірі 15 025,29 грн., фактично виплачено - 3879,21 грн.; за лютий 2018 року - 12 589,60 грн., фактично виплачено - 10 041,28 грн., за березень 2018 року - 23 063,87 грн., фактично виплачено - 9 899,51 грн., за травень 2018 року - 26 991,38 грн., фактично виплачено - 4920,92 грн., за червень 2018 року - 26 080,26 грн., фактично виплачено - 16 241,72 грн., за липень 2018 року - 25 385,26 грн., фактично виплачено - 15 745, 96 грн., за серпень 2018 року - 31 030,02 грн., фактично виплачено - 15 326,35 грн., за вересень 2018 року - 28 474,90 грн., фактично виплачено - 18 734, 38 грн., за жовтень 2018 року - 18 330,44 грн., фактично виплачено - 17 191,72 грн., за листопад 2018 року - 8 246,48 грн., фактично виплачено - 9 067,00 грн., що підтверджується копіями розрахункових листків (а. с. 49-51).

Тобто, заробітна плата відповідачу виплачується не у повному обсязі та з порушенням строків її виплати.

30 жовтня 2014 року ОСОБА_3 вдруге уклав шлюб з ОСОБА_5 (а. с. 41), та на теперішній час мешкає спільно зі своєю дружиною, яка згідно копії її трудової книжки з 2018 року не працює за станом здоров`я та здійснює догляд за матір`ю - ОСОБА_6 , якій встановлено діагноз - рак правої нирки, ІХС стабільна стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба (а. с. 40, 42-43, 44, 45-47, 48).

Навчальний заклад, де отримує вищу освіту ОСОБА_4 , знаходиться у межах м. Харкова, де він мешкає, тобто він не несе витрат на проїзд до місця навчання або проживання у гуртожитку.

Стан здоров`я ОСОБА_4 , на який посилається позивачка в наданих нею копіях медичних документів, не пов`язаний з його навчанням.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини справи та норми права, судова колегія, враховуючи положення пункту 4 частини 1 статті 182 СК України та виходячи з можливості відповідача надавати матеріальну допомогу вважає, що визначення судом аліментів у розмірі ј є завищеним та зазначає, що розмір 1/6 частини з усіх доходів відповідача з урахуванням балансу інтересів батька та дитини буде достатнім для забезпечення належного утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме потребам ОСОБА_4 у допомозі батька та його можливостям надавати таку допомогу. При цьому звертає увагу на те, що право на утримання припиняється у разі припинення сином навчання.

Вважає судова колегія незаконним і визначення судом першої інстанції розміру аліментів з урахуванням нижньої межі - не нижче 50 % прожиткового мінімуму, оскільки відповідне обмеження передбачено лише нормами Сімейного кодексу України, які регулюють обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, та нормами статті 199 СК України - не передбачено.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що на час пред`явлення позову син сторін ОСОБА_4 не досяг вісімнадцятирічного віку, тому аліменти на його утримання як повнолітнього підлягають стягненню не з дня подачі позову - 08 листопада 2018 року, як зазначено в оскаржуваному рішенні суду, а з моменту досягнення ним повноліття, а саме з 09 грудня 2018 року.

Щодо стягнення з відповідача щомісячних додаткових витрат на навчання в розмірі 988,00 грн. судова колегія виходить з наступного.

Чинним сімейним законодавством передбачено стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини (статті 181 - 185 СК України) та стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання (статті 198-200 СК України).

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статей 185, 199 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та підтримані у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2018 року, справа № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2018 року, справа № 523/18141/14-ц, провадження № 61-3206св18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року, справа № 478/2108/16-ц, провадження № 61-12433св18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року, справа № 701/1299/16-ц, провадження № 61-32586св18.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія дійшла висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина задоволенню не підлягають, адже такі вимоги можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та норми статті 185 СК України не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, що продовжує навчання.

Відшкодування зазначених витрат має здійснюватися за рахунок аліментів у порядку статті 199 СК України, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову в цій частині.

Аналізуючи обставини справи та правові норми, що підлягають затосуванню до спірних правовідносин, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки поданим доказам, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких умов, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька, починаючи стягнення з 09 грудня 2018 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року та відмовою у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 2305,20 грн. (768,40+768,40)*150%).

Враховуючи, що його апеляційну скаргу задоволено частково та ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_3 необхідно компенсувати за рахунок держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 384, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 травня 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , починаючи стягнення з 09 грудня 2018 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 384, 20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

С.С. Кругова

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.