Постанова

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 671/1153/18-ц

провадження № 61-5353св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області,

зацікавлена особа - Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року в складі судді Ніколової С. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 лютого 2019 року в складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької областізвернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність, зацікавлена особа - Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області.

Заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, що складається із права на земельну частку (пай), площею 2,90 га, що підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0193600 , виданий на ім`я ОСОБА_1 Проте спадкоємців на земельну ділянку (пай), які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, а тому заявник просив визнати її відумерлою.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Волочинського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відносини щодо спадкування майна ОСОБА_1 виникли 26 травня 1996 року, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК України РСР 1963 року, яким не передбачений порядок визнання спадщини відумерлою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради Хмельницької області подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, та не надано їм достатньої правової оцінки. Вказує на те, що правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно мають застосовуватися до спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2003 року та не була прийнята ніким із спадкоємців, що мають право на спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Роз`яснення Вищого спеціалізованого суду не можуть фактично тлумачити та доповнювати зміст нормативно-правових актів всіх рівнів, вони не повинні містити нових норм права та не є джерелом права.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ОСОБА_1 за життя отримала право на земельну частку (пай) у розмірі 2,90 га по колишньому КСП «Гарнишівське» с. Іванівці, відповідно до сертифіката серії ХМ 0193600 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла і після її смерті спадкова справа не заводилась, спадщину ніхто не прийняв.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України: від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, за якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (стаття 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (стаття 1277 ЦК), правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК необхідно застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною другою статті 1277 ЦК та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилася 26 травня 1996 року , тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, розглядаючи заяву, правильно виходили з того, що оскільки після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини ніхто спадщину не прийняв, то відповідно до статті 555 ЦК УРСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства перейшло до держави.

Твердження заявника про те, що правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно мають застосовуватися до спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2003 року та не була прийнята ніким із спадкоємців, що мають право на спадкування відповідно до норм ЦК УРСР, є безпідставними, оскільки зводяться до невірного розуміння заявником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального права. Такі доводи оцінені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької областізалишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська