24.10.2019 227/4457/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (ЄУНСС №227/4457/19), -

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Обґрунтовуючи заяву зазначили, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Донецьк народилась спільна дитина, дівчинка ОСОБА_3 . Але при зверненні до органів юстиції для державної реєстрації дитини заявникам було відмовлено та роз`яснено, що надане медичне свідоцтво про народження дитини немає юридичної сили і єдиною підставою для державної реєстрації народження в даному випадку є рішення суду про встановлення факту народження. Просили суд встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Донецьк дитини жіночої статі, матір`ю якої є ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 .

Заявники в судове засідання не з`явились, але надали до суду заяви у яких підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити, крім того просили розглянути справу у їх відсутність.

Представник заінтересованої особи, Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в судове засідання не з`явився, начальник відділу надіслав заяву про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту народження ОСОБА_2 дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Донецьк - підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

В судовому засіданні встановлено, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження виданого 22.10.1999 року відділом РАГСу Совєтського району м. Макіївки Донецької області, актовий запис №110 (а.с.9)

З копій паспортів громадянина України вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30 січня 2004 року, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27 січня 2004 року (а.с.5, 7).

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають у зареєстрованому шлюбі однією сім`єю, мешкають разом та ведуть спільне господарство за зазначеною вище адресою, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в м.Донецьк народила доньку.

На підтвердження факту народження дитини заявниками долучено свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Совєтським відділом РАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, актовий запис №234 від 08.10.2019 року, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.12).

В ході судового засідання також була досліджена копія обмінної карти пологового відділення лікарні ДоКТМО міста Донецька» на ОСОБА_2 (а.с.10, 11). Вказаний медичний документ свідчить про те, що ОСОБА_2 була вагітною та перебувала на обліку в медичній установі у зв`язку з її вагітністю. Крім того зазначені відомості про новонароджену дитину, дівчинку вагою 3500,00 грамів, при виписці 3275,00 грамів, при народженні стан дитини задовільний.

Вищевказані досліджені документи, а саме копія свідоцтва про народження та копія обмінної карти видані органами та закладами м. Донецька, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.

Також судом були досліджені фотознімки (а.с.13, 14), на яких зображені заявники з новонародженою дитиною та окремо дитина з матір`ю. Згідно пояснювальних написів зроблених на фотознімку №1, на фото зображений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з новонародженою дитиною ОСОБА_5 , а на фотознімку №2 зображена заявниця ОСОБА_2 та її донька.

Заявник ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним свідоцтвом про народження (а.с.12) до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з питання державної реєстрації народження дитини, але останньому 23.10.2019 року було відмовлено в реєстрації на підставі пред`явленого документу (а.с.16).

З повідомлення начальника Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24.10.2019 року № 16.31-5-4233, вбачається, що в архіві відділу та у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актовий запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статі, матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не виявлено.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Даючи оцінку допустимості копії свідоцтва про народження, копії обмінної карти пологового будинку, які видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ст.19 Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що вказані документи не є дійсними і не можуть створювати правових наслідків.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відпоідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», будь-який акт, виданий у зв`язку з діяльністю збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарськими закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, а саме письмові медичні докази, фотознімки, які в сукупності, підтверджують факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянкою України ОСОБА_2 дитини жіночої статі і дають суду підстави для задоволення заяви.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження дитини та отримання відповідного свідоцтва про народження.

Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту народження дитини в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що надасть заявникам можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.

На підставі ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 259, 263-265, 273, 354, 315, 317 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м.Макіївка Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Донецьк дитини жіночої статі.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до Добропільського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації народження особи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Беркокіт міста Нерюнгрі, Якутія, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 12 березня 1996 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Макіївки Донецької області, РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий 20 листопада 1999 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, , місцезнаходження за адресою: 85001, Донецька область, м.Добропілля, провул.Європейський, 6.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

24.10.2019