н/п 2/490/344/2019 Справа № 490/1641/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2019 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним , треті особи без самостійних позовних вимог - Товарна біржа « Нерухомість-Центр», приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горобченко Сніжана Георгіївна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, третіх осіб, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна- житлового будинку АДРЕСА_1 , від 31.12.1998 року №236, укладений між ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, посвідчений Миколаївською Товарною біржею « Нерухомість-Центр» у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарні біржі".

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач заперечень проти позову не надала, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горобченко С.Г. надала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Миколаївська Товарна біржа « Нерухомість-Центр»про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

31.12.1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на Миколаївській Товарній біржі « Неоухомість-Центр»,( як членами біржі), укладений договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право спадкування за законом від 30.07.1992 року,( реєстровий номер 5-3306).

Вказаний Договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у ММБТІ 30.03.2002 року за номером 2104.

26.07.2012 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Шиліною Г.М., за реєстровим №361, яким розпорядилася своїм майном на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається ( в тому числі) і з будинку АДРЕСА_1 , який належав їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Миколаївською Товарною біржею « Нерухомість-Центр» від 31.12.1998 року за №236.

Відповідно до ч. 2ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

За змістом ст.ст. 128, 153, 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяли на час виникнення правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Таким чином, відповідно до чинних на той момент Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які передбачали в якості правовстановлюючого документу зареєстровані на біржі правочини, право власності на вищевказаний будинок зареєстровано в Миколаївському МБТІ за спадкодавцем.

Таким чином, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір у відповідності з вимогами ч.2ст.227 ЦК УРСР(в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, зареєстрований в МБТІ. Отже, спадкодавець набув право власності на спірне майно та законно ним володів.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ( заява подана приватному нотаріусу Горобченко С.Г. 09.08.2018 року, реєстровий номер 80).

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г. від 01.02.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

При цьому, 01.02.2019 року, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г., видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім*я ОСОБА_1 на земельну ділянку АДРЕСА_2) .

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 не має іншої можливості захистити своє право, ніж шляхом звернення до суду з відповідним позовом, за такого слід визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31.12.1998 року №236, укладений між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 .

За такого, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 263-266, 280, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити .

Визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 , укладений 31.12.1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Миколаївською Товарною біржею» Нерухомість-Центр» за реєстровим номером №236.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлений 29 жовтня 2019 року

Суддя Н.П. Черенкова