Провадження № 2/750/2377/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участі позивача, представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

26.09.2018 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначила, що в листопаді 1990 року розірвала шлюб з відповідачем та останній не мешкає в квартирі з 1990 року. ОСОБА_3 добровільно залишив місце проживання та визначив собі інше, оскільки створив іншу сім`ю та напротязі тривалого часу взагалі не з`являвся до спірної квартири, не сплачував комунальні послуги та втратив зв`язок із вказаним житлом.

У судовому засіданні позивач позов просила задовольнити. Позивач суду пояснила, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 1990 року. 30 років тому, він покинув її та дітей і пішов до іншої жінки, з відповідачем вона не спілкується та не знає, де на даний час він проживає. Зі слів сусідів, він придбав будинок і проживає зараз в ньому разом із своєю жінкою. Речей відповідача у квартирі немає, за комунальні послуги вже 30 років вона сплачує самостійно, відповідач в цьому участі не приймає. Крім того, вказала, що десь 20 років тому відповідач з`являвся, щоб продемонструвати комісії, що він начебто проживає у спірній квартирі, оскільки дім, в якому вона знаходиться підлягає зносу. Позивач також вказала, що на протязі вказаного періоду часу, її квартиру грабували, а тому вона змушена була змінити замок, проте жодного разу до неї не звертався відповідач з вимогою надати їй ключі чи вселити його до квартири. Будь-яких перешкод у проживанні відповідачу в спірній квартирі позивач не вчинювала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач змінила замки, а тому відповідач не міг потрапити до квартири, тому був змушений мешкати за іншим місцем проживання, яке представнику не відоме.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що згідно довідки про склад сім`ї виданої управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 20.08.2018 № 7127 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 Наймачем є ОСОБА_3 (а. с.8).

Відповідач не проживає в цій квартирі з січня 2017 що підтверджується актом про фактично проживаючих осіб від 18.07.2018 (а.с.10).

На момент пред`явлення позову відповідач лишається зареєстрованим у квартирі. Втім, всі витрати, пов`язані з утриманням майна, несе позивач, зокрема, оплачує за відповідача комунальні послуги.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що проживає в сусідньому з позивачем будинку, проте має спільний з нею туалет на вулиці. Вже 30 років він не бачив відповідача і навіть не впізнав би його зараз. В спірній квартирі позивач проживає разом із своїм сином. Квартира дуже маленька, він до неї не заходив.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що проживає у сусідній з позивачем квартирі. На даний час у квартирі АДРЕСА_2 проживає позивач та її син ОСОБА_10 . Старший син ОСОБА_11 , який також проживав разом з ними, після одруження переїхав і наданий час не проживає у цій квартирі. ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі приблизно 20 років і за цей період він жодного разу його не бачив.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що близько 2 років ОСОБА_3 проживає разом з нею та доглядає її. Де та з ким він проживав до цього часу, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що вона знає відповідача вже 30 років. За цей час ОСОБА_3 періодично проживав у її матері, у неї та в селі. Також він проживав за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_3 , але не завжди, оскільки його колишня дружина не хотіла цього. Десь із січня 2019 року ОСОБА_3 проживає разом з її матір`ю та доглядає її. У квітні 2019 року вона разом із ОСОБА_3 приходили до квартири АДРЕСА_2 , проте не змогли туди потрапити, оскільки замок у вхідних дверях був змінений. До цього часу вона в квартирі не була.

При цьому суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_13 , оскільки вони суперечать наданим показам її матері ОСОБА_12 , яка підтвердила факт проживання ОСОБА_3 разом з нею на протязі останніх двох років.

Одночасно суд не вважає здійсненням перешкод з боку позивача щодо входження відповідачу до квартири в квітні 2019 року, оскільки станом на квітень 2019 року заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.11.2018 року вже було визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою.

Актом про фактично проживаючих осіб від 18.07.2018 року підписаним майстром ДОЖВ №1 та засвідчений начальником дільниці з обслуговування житлового фонду №1 КП «Деснянське» Чернігівської міської ради також доводиться, що ОСОБА_3 з січня 2017 року не проживає в зареєстрованій квартирі (а.с. 10).

Відповідачем не надано суду доказів щодо поважності причини не проживання в квратирі АДРЕСА_4 та здійснення будь-яких перешкод з боку позивача у проживанні відповідачу у вказаній квартирі.

За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24.10.2019.

Суддя Л.В. Карапута