Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 640/1752/17

провадження № 61-27782св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - ОСОБА_2 ,

відповідач 2 - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова в складі судді Чередник В. Є. від 17 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів: Яцини В. Б., Карімової Л. В., Пономаренко Ю. А. від 26 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому посилаючись на статті 203, 215, 216 ЦК України, просив визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є. М. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним в частині купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :13:006:0021 за адресою: АДРЕСА_1 , застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо переходу права власності на земельну ділянку площею 0,1- га кадастровий номер :13:006:0021 за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за № 33124020 від 23 грудня 2016 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 640/4283/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради, Управління Держгеокадастру у м. Харкові про визнання недійсним рішення, скасування рішення про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання припиненим права власності на земельну ділянку. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 631013600: 13:006:0021 за адресою: АДРЕСА_1 , на той момент належної ОСОБА_2 . Ухвала залишена без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2016 року. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, на яку ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у зв`язку із чим ухвала про скасування заходів забезпечення позову не набрала законної сили, але той час ОСОБА_2 , всупереч чинним заходам забезпечення позову, було здійснено відчуження земельної ділянки ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 23 грудня 2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний договір купівлі-продажу від 23 грудня 2017 року відповідає передбаченим загальним вимогам, які свідчать про чинність правочину, оскільки на момент вчинення правочину, відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер :13:006:0021 за адресою: АДРЕСА_1 під забороною відчуження не перебувала.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги на правильність судового рішення не впливають.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 червня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить суд скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року про скасування заходів забезпечення позову та на момент прийняття рішення щодо зняття заборони та укладення між відповідачами вказаного договору купівлі-продажу, не набрала законної сили. ОСОБА_1 є належним позивачем у справі про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним у частині відчуження земельної ділянки та має заінтересованість, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу порушився його законний інтерес.

У липні 2019 року на адресу суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до його касаційної скарги, у яких заявник указує на те, що оскаржуваний правочин є недійсним в силу приписів частини першої статті 203 ЦК України, оскільки вчинений особою, яка ніколи не була законним власником майна, яким розпорядилась, а її здобуте незаконним шляхом право власності було визнано судом касаційної інстанції припиненим, а правовстановлюючі документи та приватизацію - скасовано. Відчуження майна особою, яка не є його власником, є підставою для визнання відповідного правочину недійсним.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 640/1752/17 з Київського районного суду м. Харкова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначена справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 640/4283/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради, Управління Держгеокадастру у м. Харкові про визнання недійсним рішення, скасування рішення про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання припиненим права власності на земельну ділянку.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження земельної ділянки площею 0, 10 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на той момент належної ОСОБА_2 . Ухвала залишена без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2016 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним пункт 63, 63.1 рішення 2-ої сесії 7 скликання Харківської міської ради від 23 грудня 2015 року про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок, скасовано рішення № 27852638 від 18 січня 2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер - :13:0056:0021, АДРЕСА_1 та визнано припиненим право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції від 22 серпня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, на яку позивачем подано апеляційну скаргу.

Державним реєстратором Чугуївської міської ради Калібердою А. А. прийнято рішення від 22 грудня 2016 року про реєстрацію припинення обтяжень земельної ділянки на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина перша і шоста статті 81 ЦПК України). Аналогічні норми містилися у статті 60 ЦПК України 2004 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач не довів належними доказами обставин порушення його прав при укладенні договору купівлі-продажу жилого будинку разом із земельною ділянкою, які розташовані поруч із земельною ділянкою, якою він користується на підставі права власності на житловий будинок. Позивач не був стороною спірного договору купівлі-продажу і не був власником спірної земельної ділянки.

За таких обставин правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивач не довів, що оспорюваний договір укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо купівлі-продажу земельної ділянки не відповідає вимогам закону та порушує права та інтереси позивача.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обгрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Оскільки оскаржені рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун