Провадження №2/592/551/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді - Литовченка О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Черей С.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представник відповідача ТОВ «Євроенерджі» - Сибільова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерджі» (м. Суми вул. Героїчна, 32, ) про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, стягнення компенсації вартості за частину статутного капіталу та майна,

встановив:

17.12.2018 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на Ѕ частину майна, що є спільною сумісною власністю.

Ухвалою суду від 14.01.2019 позовну заяву залишено без руху.

11.02.2019 на усунення недоліків ОСОБА_3 подано до суду нову редакцію позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.02.2019 позовну заяву залишено без руху.

11.03.2019 на усунення недоліків ОСОБА_3 подано до суду нову редакцію позовної заяви до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерджі», в якому просив суд: - встановити факт його проживання з ОСОБА_1 в період з 01 лютого 2015 року по 02 січня 2017 року однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу; - стягнути з ОСОБА_1 на його користь компенсацію вартості 1/2 частки у статутному капіталі ТОВ «Євроенерджі» у сумі 7000 грн в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживали однією сім`єю; - стягнути з ТОВ «Євроенерджі» на його користь компенсацію вартості 1/2 частини нежилого приміщення складу паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 8,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , розташоване на земельній ділянці площею 0,5000 га та складається з: № 1-16 ємкість; літ. В-1 операторська; цегла (8,5 кв.м); № 1, 2, 3 розподільна ділянка; № 4 ділянка приймання та заливу; літ. А-1 насосна станція № 1, металева сітка, мет.ст., Б-1 насосна станція № 2, металева сітка, мет.ст., у сумі 308190 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.03.2019 відкрито провадження у даній справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження на 24.04.2019.

09.04.2019 ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ОСОБА_1 самостійно або через уповноважених нею осіб вчиняти дії щодо укладення правочинів по відчуженню або реєстрації переходу права власності на статутний капітал ТОВ «Євроенерджі», а також накласти арешт на 1/2 частину нежитлового приміщення складу паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 8,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , розташоване на земельній ділянці площею 0,5000 га та складається з: № 1-16 ємкість; літ. В-1 операторська; цегла (8,5 кв.м); № 1, 2, 3 розподільна ділянка; № 4 ділянка приймання та заливу; літ. А-1 насосна станція № 1, металева сітка, мет.ст., Б-1 насосна станція № 2, металева сітка, мет.ст., що належить на праві власності ТОВ «Євроенерджі».

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.04.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено, ухвала набрала законної сили 25.06.2019.

03.05.2019 ОСОБА_3 подано заяву про збільшення позовних вимог в якій просив суд: - встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в період з 01 лютого 2015 року по 02 січня 2017 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу; - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частини статутного капіталу ТОВ «Євроенерджі» (ТОВ «Укрелектросервіс» ; м.Суми, вул.Героїчна, 32, р/р НОМЕР_3 у AT «Укрсиббанк» МФО 351005 у сумі 2 220 456,50 гривень, в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю чоловіка і жінки, які проживали однією сім`єю; - стягнути з товариства з обмеженою відповідальність «Євроенерджі» (; м.Суми, вул.Героїчна, 32) на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини нежилого приміщення - складу паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 8,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , розташоване на земельній ділянці 0,5000 га, та складається з: №1-16 ємкість; літ В-1 операторська; цегла (8,5 кв.м) №1,2,3 -розподільна ділянка; № 4 - ділянка приймання та заливу; літ. А-1 -насосна станція №1, металева сітка, мет.ст., Б-1-насосна станція №2, металева сітка, мет ст., у сумі 308190,00 гривень; - стягнути з ОСОБА_1 судові витрати відповідно до розрахунку; - стягнути з ТОВ «Євроенерджі» (; м.Суми, вул.Героїчна, 32) на користь ОСОБА_3 судові витрати, відповідно до розрахунку.

Обґрунтовуючи збільшені позовні вимоги зазначив, що він, починаючи з 01.02.2015 по 02.01.2017 проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 в однокімнатній квартирі, яку разом винаймали за адресою: АДРЕСА_4 . Відповідно до п.п. 1.4, 1.6 Договору оренди житла укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , починаючи з 24.11.2014 року він винаймав в оренду квартиру за адресою АДРЕСА_4 строком до 24.05.2015. 24.05.2015 між ним та ОСОБА_4 було підписано додатковий договір, відповідно до п.1 якого внесено зміни до п.3.8. п.5.1, п.5.2 Договору про оренду житлового приміщення. Після внесення змін до Договору оренди житлового приміщення від 24.11.2014 змінені пункти мали наступну редакцію: Пункт 3.8 : «Орендатору та проживаючим спільно з ним особам ОСОБА_1 забороняється: а) здійснювати роботи або вчиняти інші дії, що можуть призвести до пошкодження квартири, будинку, меблів та обладнання; б) самовільно, без письмового дозволу Орендодавця, виносити з квартири майно, що є власність Орендодавця». Пунктом 5.1 : «Строк дії цього договору з 24.05.2015 року». Пункт 5.2 : « цей договір вважається продовжений на невизначений строк за взаємною згодою сторін, якщо жодна із сторін не повідомить другу сторону про розірвання або закінчення дії Договору не менш ніж за 1 місяць до закінчення строку оренди житла». Також, з ними проживав син Відповідачки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За цей період між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю: проживали разом в одній квартирі, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, проводили разом вихідні та відпустки, мали спільних друзів, вели разом бізнес, придбавали спільне майно та разом виховували сина Відповідачки ОСОБА_6 .

Також посилається в обґрунтування позовних вимог на фотографії з різного періоду життя, на яких він разом з відповідачкою разом за різних обставин, як то в повсякденному житті так і на святах. Посилається на обставину, що 17.10.2015 він за безготівкові кошти придбав для Відповідачки каблучку у магазині «Золотий вік» (м.Суми, вул.Засумська) за суму 11854, 00 гривень та зробив пропозицію про одруження. Пропозиція була прийнята ОСОБА_1 Факт придбання каблучки підтверджується випискою з його карткового рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ «УкрСибБанк» за період з 01.08.2015 по 31.01.2016.

Зазначає, що в інтересах сім`ї спільно прийняли рішення про придбання частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектросервіс» (код ЦРПОУ 31930398). На сімейній нараді прийняли рішення про оформлення договору купівлі-продажу статутного капіталу ТОВ «Укрелектросервіс» на ім`я ОСОБА_1 . За домовленістю в подальшому, після врегулювання відносин з банком, відповідач повинна була 50 відсотків статутного капіталу ТОВ «Укрелектросервіс» () передати йому, як співвласнику товариства. Фінансування та ведення усіх справ по бізнесу було покладено на нього, оскільки він не мав жодних сумнівів в стабільності та довірливості відносин, які будувались на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

30.10.2015 між Відповідачем та ОСОБА_7 було підписано договір купівлі-продажу статутного капіталу ТОВ «Укрелектросервіс» в розмірі 100% за 14 000 гривень.

Грошові кошти за купівлю Відповідачкою частки в статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс» відповідно до договору купівлі-продажу від 30.10.2015, сплачувались безпосередньо ним, що вбачається з розписки від 30.10.2015, яку йому надав представник продавця ОСОБА_8 Ці кошти були зняті з його карткового рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ «УкрСибБанк» 19.10.2015 року у сумі 16 000 гривень - двічі по 8 000 гривень.

Після придбання статутного капіталу ТОВ «Укрелектросервіс» виникла необхідність у купівлі приміщення для ведення бізнесу. Через своїх знайомих він знайшов нежитлове приміщення-склад паливно-мастильних матеріалів, розташований у АДРЕСА_3 , яке влаштовувало його за місцем розташування, за своїми технічними характеристиками та за ціною, після чого розпочав проводити переговори щодо укладення договору купівлі-продажу з власниками приміщення. 13.11.2015 між ТОВ «Укрелектросервіс» в особі Відповідача ОСОБА_1 та ТОВ «Макро Поіс Плюс» в особі директора ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення - склад паливно- мастильних матеріалів, загальною площею 8,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , розташоване на земельній ділянці 0,5000 га. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмакою І.П 13.11.2015 року за реєстровим номером № 4627. Відповідно до п.3.3 вищезгаданого Договору продаж нерухомого майна здійснено за ціною 265920, 00 гривень.

Кошти надавались ним оскільки мав їх у необхідній кількості та вважав себе співвласником ТОВ «Укрелектросервіс», бо за домовленістю відповідач ОСОБА_1 повинна була передати 50 відсотків статутного капіталу, а майно купувалось в інтересах сім`ї для спільних потреб та спільної праці. Кошти отримав від продажу двох зернотоків за ціною 280 000,00 гривень та 150 000,00 гривень - відповідно. Джерелом набуття спірного майна у листопаді 2015 року фактично були надані ним Відповідачу грошові кошти у сумі 265920, 00 гривень, що в подальшому ОСОБА_1 , з якою проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як засновником ТОВ «Укрелектросервіс» були внесені на рахунок товариства і за рахунок яких ТОВ «Укрелектросервіс» було придбано нежиле приміщення - складу паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 8,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Пізніше виникла потреба у зміні назви товариства, зміни видів діяльності товариства. 10.02.2016 були внесені зміни до установчих документів юридичної особи в частині зміни повного та скороченого найменування товариства з ТОВ «Укрелектросервіс» на ТОВ «Євроенерджі», а також зміни видів діяльності, при цьому код ЄДРПОУ залишився незмінним «31930398». Він особисто розробляв проект нової печатки товариства та замовляв її для виготовлення. Уся господарська діяльність ТОВ «Євроенерджі» (ТОВ «Укрелектросервіс») здійснювалась ним. Для здійснення господарської діяльності Відповідач ОСОБА_1 26.02.2016 надала йому довіреність на ведення усіх справ ТОВ «Євроенерджі», що свідчить про ті обставини, що він як голова сім`ї взяв на себе обов`язок по забезпеченню дружини та сина, налагодженню та функціонуванню бізнесу для забезпечення достатнього рівня життя.

З 02.01.2017 без будь-яких пояснень з боку Відповідача сімейні стосунки припинились. Пізніше з`ясувалось, що ОСОБА_1 пішла до іншого чоловіка.

Вважає, що за час спільного проживання з Відповідачем однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 01.02.2015 по 02.01.2017 ними спільно придбано наступний обсяг майна: - 100 % статутного капіталу ТОВ «Євроенерджі» (ТОВ «Укрелектросервіс»), ; м.Суми, вул.Героїчна, 32) за ціною 14000 гривень, відповідно до договору купівлі-продажу від 30.10.2015; - нежиле приміщення - складу паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 8,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , розташоване на земельній ділянці 0,5000 га, та складається з: №1-16 ємкість; літ В-1 операторська; цегла (8,5 кв.м); № 1,2,3 -розподільна ділянка; № 4 - ділянка приймання та заливу; літ. А-1 -насосна станція №1, металева сітка, мет.ст., Б-1-насосна станція №2, металева сітка, мет ст., належного на праві власності ТОВ «Євроенерджі» (ТОВ «Укрелектросервіс», ; м.Суми, вул.Героїчна, 32), за ціною 265920, 00 гривень, на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2015, укладеного між ТОВ «Укрелектросервіс» (ТОВ «Євроенерджі») в особі Відповідача ОСОБА_1 та ТОВ «Макро Поіс Плюс» в особі директора ОСОБА_9 . Іншого майна за час спільного проживання та на час припинення шлюбних відносин, яке б мав наміри поділити не придбавали. Все майно купувалось за кошти, які він отримував від підприємницької діяльності з продажу двох зернотоків та за кошти, що знаходились на його рахунках, а також за заощадження.

Ухвалою суду від 16.07.2019 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 10.09.2019.

10.09.2019 в судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача ОСОБА_10 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та розглянути справу за наявними матеріалами та доказами. Просила задовольнити позовні вимоги. Судом визнано явку позивача та його представника обов`язковою. В зв`язку з неявкою позивача та його представника відкладено розгляд справи на 07.10.2019.

07.10.2019 в судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача ОСОБА_10 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та розглянути справу за наявними матеріалами та доказами. Просила задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 допитана з її згоди в порядку ст. 234 ЦПК України, як свідок пояснила суду, що не визнає позовних вимог, вважає їх безпідставними. Вона познайомилась з ОСОБА_3 , який є безробітним жителем м. Харків, в клубі у лютому 2015 року. Були приятелями, товаришували у 2015-2017 роках, спільно проводили час, зустрічались на святах з друзями та приятелями. Відносини не мали характеру шлюбних відносин. Постійно проживала з батьками та дитиною за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_3 допомагав у роботі, розповідав про себе, що він є досвідчений фахівець у бізнесі, пропонував свої послуги менеджерського характеру та в зв`язку з цим отримав довіреність від ТОВ «Євроенерджі» на виконання певних дій від імені юридичної особи, інколи займався організаційними моментами, мав доступ до певних документів. На її прохання батько надав йому в користування телевізор, оскільки останній не мав коштів на його придбання, який потім повернули назад. Дізналась, що позивач підтримує з нею стосунки з метою використання впливу і кошти її батька, який є досить успішним підприємцем. ОСОБА_3 виїхав з м. Харкова, щоб переховуватись від кредиторів, яким заборгував великі суми коштів. Те ж почав робити і в Сумах, користуючись знайомством з нею, зв`язками її батька, отримував кошти у людей в борг на розвиток бізнесу, посилаючись при цьому на сім`ю ОСОБА_11 , як нібито на гарантів. Також дізналась, зокрема, від ОСОБА_12 , що ОСОБА_3 позичив 5000 доларів США, нібито для вкладення в нафтобазу, але ніяких коштів вкладено не було. Повертати борги ОСОБА_3 були нічим, щоб виправдатись в очах кредиторів, він ініціював декілька позовів до неї. Припинила спілкування з ним у 2017 році. Між ними не виникло ніяких взаємних прав та обов`язків, не були пов`язані і взаємним побутом, не проживали спільно, не вели спільного бюджету, не придбавали майно в інтересах сім`ї. Просила у позові відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_13 . уточнені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Євроенерджі» - Сібільов В.В. уточнені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши показання відповідача, представника відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ч.2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися відносини, що притаманні подружжю.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами статті 74 СК України , якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Такий правовий висновок був викладений Верховним судом України у справі за № 6-2253цс15 постанова від 08.06.2016.

Аналогічні правові висновки були викладений у Постанові Верховного Суду України 12 грудня 2012 року по справі № 6-148цс12, у Постанові Верховного суду від 18.07.2018 по справі № 544/1274/16-ц, провадження № 61-22277св18, у Постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року по справі №337-5266/15-ц.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, вирішуючи питання про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має з`ясувати такі факти: спільне проживання осіб, наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків.

Можливість визнання проживання чоловіка та жінки однією сім`єю залежить від їх встановлення та доведеності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09.11.2018 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , мала реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наданої фотокопії Договору оренди житла, без дати та місця укладення, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 24.11.2014 року ОСОБА_3 винаймав в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_4 строком до 24.05.2015 (т. 1 а.с. 138).

Відповідно до наданої фотокопії - 24.05.2015 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було підписано додатковий договір, відповідно до п.1 якого внесено зміни до п.3.8. п.5.1, п.5.2 Договору про оренду житлового приміщення. Пункт 3.8 : «Орендатору та проживаючим спільно з ним особам ОСОБА_1 , 1992р.н. забороняється …..» (т. 1 а.с. 139).

Позивачем не забезпечено явку в судове засідання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , в зв`язку з чим суд позбавлений можливості допитати даних свідків. Крім того, згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В зв`язку з чим посилання, в заяві представника позивача про виклик свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_15 зокрема на підтвердження обставин, фактів укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс», а також здійснення розрахунків за цим договором є неспроможними.

Надані позивачем фотокартки, можуть свідчити лише про наявність дружніх стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу, а не бути беззаперечними доказами факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, оскільки самі вони по собі, без належних підтверджень інших ознак факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, не являються достатніми доказами.

Щодо твердження Позивача про придбання каблучки 17.10.2015 - згідно виписки за картковим рахунком клієнта ОСОБА_3 за період з 01.08.2015 по 31.01.2016 УКРСИББАНК (т. 1 а.с. 163-168) здійснено операцію за платіжною карткою 17.10.2015, дата розрахунку 20.10.2015 плата товару «SHOP «ZOLOTOY» на суму11854.00 грн. Одночасно згідно наданої Позивачем фотографії (т. 1 а.с. 145) каблучки, остання датована 09.10.2015, що не узгоджується з датою придбання, зазначеною у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від18.12.2009 №14«Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст.76-81 ЦПК засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показаннями свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили . Суд оцінює належність допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суди повинні встановити, що між сторонами склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 лютого 2019 року (касаційне провадження № 61-11607св18) в результаті перегляду справи № 522/25049/16-ц.

Позивачем не було представлено суду належних доказів на підтвердження факту проживання з відповідачкою однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01 січня 2015 року по 02 січня 2017 року, зокрема наявності усталених відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, а також наявності єдиного бюджету у цей період.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дій, які порушують право, або іншим способом, який встановлений договором або законом.

Більш того, ст. 81 ЦПК України закріплений обов`язок доказування і подання доказів.

Подані позивачем докази не є належними та допустимими у сенсі ст. ст. 77,78 ЦПК України.

Суду не надано документальних доказів, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, тощо.

При цьому посилання позивача на періодичне спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст.74 СК України без наявності інших ознак сім`ї.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивач не надав достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження позову, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зв`язку з чим відмовляє йому у задоволені позову в цій частині, інші позовні вимоги є похідними від першої позовної вимоги (про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу) в задоволенні якої відмовлено, у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерджі» (м. Суми вул. Героїчна, 32, ) про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, стягнення компенсації вартості за частину статутного капіталу та майна залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 17.10.2019 року.

Суддя О.В. Литовченко