Справа № 466/912/19 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2154/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого : Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Матяш С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Колішенко Людмили Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання припинення нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії та за зустрічним позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», у якому просив зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» припинити нарахування за надання послуг з постачання теплової енергії, яку він не використовує.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 . З 05.10.2016 року його квартира самовільно від`єднана від загальнобудинкової тепломережі та влаштовано індивідуальне опалення. З цього часу і станом на сьогодні позивач фактично припинив використання послуг з централізованого теплопостачання. Однак, ЛКП «Львівтеплоенерго» продовжує нараховувати вартість послуг з централізованого теплопостачання та обліковувати заборгованість за неспожиті послуги. Зважаючи на ненадання йому послуг з централізованого теплопостачання, вважає нарахування заборгованості неправомірним, а тому змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

ЛМКП «ЛЬвівтеплоенерго» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 6787 грн.67 коп. по оплаті за комунальні послуги із врахуванням 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що позивач у встановленому порядку не оформив від`єднання від мережі централізованого теплопостачання, це від`єднання на даний час залишається самочинним. Підстав для виключення вказаної квартири із системи нарахувань цих послуг немає.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21 травня 2019 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго», третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними нарахування, зобов`язання припинення нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії - відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 „ ІПН - НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІПН - не відомий, ОСОБА_2 , ІПН - не відомий, на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» () заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 5 830 (п`ять тисяч вісімсот тридцять) грн. 70 коп., інфляційні витрати в розмірі 743 (сімсот сорок три) грн. 52 коп., 3% річних в розмірі 213 (двісті тринадцять) грн. 45 коп., всього - 6 787 (шість тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 67 коп. на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в Львівське АТ «Ощадбанк», МФО 325796, .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 „ ІПН - НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІПН - не відомий, ОСОБА_2 , ІПН - не відомий на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив адвокат Колішенко Людмили Сергіївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що позивач за зустрічним позовом в обґрунтування своєї позиції щодо стягнення заборгованості за ненадані послуги теплопостачання покликається на договірні відносини, що виникли між сторонами, однак жодного доказу укладення договору про постачання теплової енергії суду не було надано. Таким чином зважаючи на не укладення між сторонами договору про надання послуг, а також визнаний сторонами факт ненадання послуг теплопостачання вважають, що договірні відносини між сторонами не виникли. Послуги з теплопостачання у квартиру не надавались та надання таких, за наявності факту від`єднання квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання у майбутньому також не можливе - підстав укладення договору приєднання про надання таких послуг немає.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позову ЛМКП "Львівтеплоенерго" та відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, суд виходив з тих обставин, що відповідачі належним чином згідно до встановленого законом порядку не оформили відключення від мереж централізованого опалення квартири, документів відповідним чином завірених, які б свідчили про відключення їхньої квартири до ЛМКП "Львівтеплоенерго" не подали, в зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ЛМКП "Львівтеплоенерго" правомірно здійснює нарахування відповідачу плати за послуги теплопостачання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи і судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 . З 05 жовтня 2016 року квартира позивача самовільно від`єднана від загальнобудинкової тепломережі.

Як вбачається з акту, складеного 05.10.2016 р. працівниками ТОВ «Сервіскотломонтаж- Львів» квартира АДРЕСА_1 від`єднана від будинкової теплової системи опалення.

Постановою №1 від 12.01.2017 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за самочинне зняття приладів обігріву у квартирі, дозвільна документація у власника відсутня.

ОСОБА_1 у грудні 2016 року, тобто вже після самовільного відключення квартири від системи опалення, звернувся до ЛМКП «Львівтеплоенерго», у якій повідомив про самовільне відключення та просив не нараховувати оплати за послуги, на що йому було роз`яснено порядок відключення окремих приміщень у житловому будинку.

Лише 17.10.2017 р. ОСОБА_1 на виконання рекомендацій ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до Департаменту житлового господарства Львівської міської ради щодо надання дозволу на відключення від системи центрального опалення. Рішенням міжвідомчої комісії відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на відключення квартири від системи центрального опалення через відсутність згоди всіх мешканців будинку на такі дії.

Вказане рішення МВК ОСОБА_1 не оскаржував.

Згідно довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідачами допущена заборгованість по оплаті за надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 01.10.2016 року по 01.02.2019 року в розмірі 5830,70 грн., інфляційні витрати становлять 743, 52 грн., 3% річних - 213, 45 грн., а всього сума заборгованості становить 6 787, 67 грн.

Згідно ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплопостачання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Положенням ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" регламентовано, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг встановлено п.1 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон).

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачання організацією на постачання теплової енергії.

Згідно до вимог ст.19 Закону України "Про теплопостачання", на відповідача покладається обов`язок сплачувати за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому порядку.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року.

Згідно з п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Виходячи зі змісту п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, право споживача відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не є абсолютним, воно можливо за умови дотримання певного порядку.

Згідно п.2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання для вирішення питання відключення житлового будинку /будинків/ від мереж централізованого опалення його власник /власники/ повинен /повинні/ звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник /власники/ будинку зазначає причини відключення.

У п.п.2.2, 2.2.1 вказаного Порядку зазначено, що комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї.

Згідно п. 2.3.1 Порядку проект індивідуального /автономного/ теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відповідно до п. 2.4.2 Порядку проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

У п.2.5 Порядку передбачено, що відключення приміщень від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача /орендаря/ квартири /нежитлового приміщення/ або уповноваженої ними особи.

Відповідно до п.п.2.6, 2.7 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Пункт 28 постанови № 630 Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. із змінами від 31.10.2007 року передбачає, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, тобто навіть якщо б споживач виконав всі пункти умов відключення, він повинен сплачувати плату за опалення місць загального користування.

Факт відсутності договору про надання послуг з теплопостачання позивачем відповідачам не може бути підставою для не сплати за надані послуги позивачем.

Відповідачі належним чином згідно до встановленого законом порядку не оформили відключення від мереж централізованого опалення квартири, документів відповідним чином завірених, які б свідчили про відключення їхньої квартири до ЛМКП "Львівтеплоенерго" не подали, в зв`язку з чим позивач правомірно здійснив нарахування плати за надані послуги з теплопостачання за спірний період в сумі 6 787 грн.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги адвоката Колішенко Людмили Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу останніх слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, п.1 ч.1 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвоката Колішенко Людмили Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.