Справа №442/2748/19
Провадження №2/442/950/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи : Служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні і спілкування з малолітнім сином, -

встановив :

17.04.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та в спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити йому для участі у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , графік зустрічей, яким визначити йому дні для участі у вихованні та спілкуванні зі своїм малолітнім сином таким способом:

- щовівторка і щочетверга з 10 до 20 год. без обмеження місця прогулянок, без присутності ОСОБА_2 з можливістю поїздки до його близьких родичів, відвідування дитячих розважальних закладів чи парків відпочинку;

- кожну першу та третю неділю місяця з 10 до 20 год. без обмеження місця прогулянок, без присутності ОСОБА_2 , з можливістю поїздки до його близьких родичів, відвідування дитячих розважальних закладів чи парків відпочинку;

- кожну другу і четверту суботу місяця з 10 до 20 год. без обмеження місця прогулянок, без обмеження місця прогулянок, без присутності ОСОБА_2 , з можливістю поїздки до його близьких родичів, відвідування дитячих розважальних закладів чи парків відпочинку;

- кожен день народження дитини, а саме: 26 січня до досягнення дитиною повноліття з 10 до 16 год., без обмеження місця прогулянок, без присутності ОСОБА_2 , з можливістю поїздки до його близьких родичів, відвідування дитячих закладів чи парків відпочинку;

- кожні шкільні канікули у літній та зимовий період не менше 7 ( семи) діб) для відпочинку та оздоровлення дитини на території України без присутності ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказує на те, що він є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю ОСОБА_3 є його колишня дружина ОСОБА_2 , з якою він 27.08.2015 уклав шлюб. 18.02.2019 шлюб між ними розірвано. Рішенням суду від 22.01.2019 позов ОСОБА_2 задоволено частково вирішено стягувати із нього аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час на вказане рішення відповідач подала апеляційну скаргу, по якій 01.03.2019 відкрито апеляційне провадження. Як тільки вказане рішення набере законної сили, він буде сплачувати аліменти на утримання сина.

Разом з тим, після припинення між ним та відповідачем шлюбних відносин та розірвання шлюбу, він постійно при неодноразових зустрічах по місцю проживання відповідача зі своїм сином передавав для нього придбані ним предмети одягу, харчування, кошти для утримання їхнього сина.

Отже, з весни 2018 його малолітній син ОСОБА_4 проживає разом з відповідачем, її батьками, сестрою відповідача з малолітньою дочкою у будинку батьків відповідача по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . З цього часу, після того як відповідач разом з сином пішли проживати окремо від нього до своїх батьків, а також після ухвалення 18.02.2019 рішення про розірвання шлюбу, відповідач почала перешкоджати йому у спілкування з їх сином та прийняття участі у його вихованні. У цей час, неодноразово після телефонних розмов з відповідачем , приїжджав з її згоди по місцю проживання відповідача і його сина у с. Сторона, де спілкувався з сином лише по місцю проживання відповідача. Неодноразово протягом вказаного періоду бували випадки, коли відповідач не дозволяла йому спілкуватись з сином, не повідомляючи будь-яких конкретних причин або взагалі не відповідала на його телефонні дзвінки, так як з її слів, він вправі спілкуватись з сином лише з її дозволу після попереднього попередження про такі зустрічі. Також, відповідач не дозволяє йому спілкуватись з сином поза межами її проживання по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а також не дозволяє забрати сина за межі місця її проживання, зокрема для спілкування з його батьками чи для прогулянок з сином. У зв`язку з такими неправомірними діями відповідача його батьки також обмежені у спілкування та вихованні свого внука.

Він дуже любить свого сина та хоче спілкуватись з ним, брати участь у його вихованні. Також його малолітній син любить його, є прихильним до нього і прагне з ним спілкуватись без обмежень.

За попередніми його звернення, лише 10.04.2019 у службі у справах дітей Дрогобицької райдержадміністрації, він отримав без будь-якого супровідного листа чи відповіді на його звернення 03.04.2019 розпорядження голови Дрогобицької райдержадміністрації від 05.04.2019 №115 « Про визначення способу участі батька у вихованні дитини», згідно якого вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язано не чинити перешкоди в особистому спілкування з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та участі його вихованні, а також надати можливість бачитись та спілкуватись з дитиною щосереди та першу і третю неділю місяця з 10 год. до 17 год. за місцем проживання дитини. Однак, вважає такий висновок незаконним і вперше про такий він дізнався 10.04.2019.

Також, зазначає, що ні орган опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації, ні служба у справах дітей Дрогобицької райдержадміністрації на його звернення від 21.01.2019, а також при прийнятті розпорядження Дрогобицької РДА від 05.04.2019 №115, а також при підготовці вказаних документів на підставі його звернення про участь у вихованні дитини не проводили із ним, чи його близькими родичами будь-яких бесід, не проводили обстеження умов його проживання, не залучали органи соціального закладу щодо забезпечення проведення оцінки його потреб з метою встановлення його здатності виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Наведене свідчить про порушення вимог п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.

07.05.2019 від представника відповідача адвоката відповідача Коцана Р.М. надійшов відзив на позов, в якому останній просить в позові відмовити. У відзиві зазначено, що відповідач зовсім не заперечує проти спілкування позивача з їхнім сином. Однак, позивач сам не хоче бачитись із їхньою дитиною та не бажає виховувати його, так як всі його зустрічі з сином є рідкими та проходять дуже швидко. Позивач про вказані зустрічі домовлявся з відповідачкою, але приїжджав ненадовго. Крім того, ОСОБА_1 періодично їздить за кордон та взагалі має намір переїхати в Росію на постійне місце проживання, що підтверджується доданими до відзиву аудіо записами, що доводить те, що йому не потрібно саме такого графіку зустрічей з дитиною, який зазначений у прохальній частині позовної заяви. Також у тексті позовної заяви зазначено, що відповідач не відповідала на телефонні дзвінки, однак таке мало місце коли позивач телефонував в пізній час, що підтверджується роздруківкою вхідних дзвінків з телефону відповідачки.

Також не відповідає дійсності те, що відповідач не дозволяє позивачу спілкуватись з сином за межами місця її проживання, зокрема для спілкування з батьками позивача чи для прогулянок з сином. Однак, таке спростовується доданими аудіозаписами, позивач приїжджав та забирав сина для спілкування. Вона не заперечує проти спілкування батьків позивача з дитиною. Крім того, позивач настроює їхнього сина проти відповідача, керуючись образами.

Позивач не з`являється на засідання органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації, хоча був належним чином повідомлений про засідання Комісії з питань захисту прав дитини Дрогобицької райдержадміністрації.

Оскільки, ОСОБА_2 не заперечує щодо зустрічей, жодним чином не перешкоджає спілкуватись позивачу разом з їхнім сином, що підтверджують аудіо записи, які додані до відзиву, просить відмовити в частині зобов`язання відповідачем не чинити перешкоди брати участь у вихованні і спілкування з сином ОСОБА_3 . Крім цього, з серпня 2019 року їхній син буде відвідувати дошкільний навчальний заклад ( дитячий садочок) з понеділка по п`ятницю з 09 год. до 17 год., що в деякій мірі унеможливлює позивача зустрічатись з сином щовівторка та щочетверга з 10:00 год.

Позивач та його представник адвокат Сисин С.В. у вступному слові позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту, відповідають викладеному у позовній заяві.

Відповідач та її представник - адвокат Коцан Р.М. відносно задоволення позову заперечили з мотивів, викладених у відзиві. Доповнили, що в силу віку дитини ( 3 роки), син боїться залишатися з батьком. Тому побачення з позивачем, відвідування його родичів, дитячих розважальних закладів, парків можливі лише за згодою дитини. Позивач рідко бачиться з сином і той зовсім його не знає, вважає чужим.

Представник третьої особи служби у справах дітей Дрогобицької райдержадміністрації Дум`як О.А. відносно задоволення позову, поклалась на думку суду, зазначивши, щоб при прийнятті рішення судом були враховані інтереси дитини.

Вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

З свідоцтва про народження, виданого 25.10.2018 виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 і його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Шлюб між батьками дитини було розірвано 18.02.2019 заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ( справа №442/8683/18).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2019 у справі №442/8801/18 позовом ОСОБА_2 задоволено частково - вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.12.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Львівського апеляційного суду вказане рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області змінено в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів, вирішено стягувати у розмірі 1500 грн.

Сторони не можуть дійти згоди щодо участі батька, який проживає окремо, у вихованні та спілкуванні з сином.

Розпорядженням Дрогобицької районної адміністрації №115, від 05.04.2019 за розглядом висновку служби у справах дітей Дрогобицької райдержадміністрації від 21.01.2019 №3, рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.03.2019 №10 вирішено : матері ОСОБА_2 не чинити перешкод батькові ОСОБА_1 в особистому спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та участі у його вихованні. Надати можливість батькові бачитись та спілкуватись з дитиною щосереди та першу і третю неділю місяця з 10 год. до 17 год. за місцем проживання дитини.

Такий висновок прийнято з міркувань віку дитини, а саме, щоб побачення були у присутності матері.

Згідно характеристики, наданої Урізьською сільською радою Дрогобицького району Львівської області від 05.04.2019, №151 ОСОБА_1 проживає з дня свого народження в с. Уріж Дрогобицького району. Спиртними напоями не зловживає, громадського порядку не порушує. В даний час поводитися добре. Заяв і скарг від сусідів і родичів не поступало. Допомагає батькам у ведені підсобного господарства.

Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, норми сімейного законодавства України та міжнародних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов наступного висновку.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Таким чином, враховуючи те, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню сина та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні сина.

Враховуючи вік та потреби дитини, її майбутнє перебування у дошкільному навчальному закладі з понеділка по п`ятницю, необхідність застосування режиму сну, режиму відпочинку, власне особистого часу дитини, режиму харчування, суд дійшов висновку про доцільність визначення способу участі батька у вихованні, встановивши наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої сина та встановити наступний порядок побачень: кожну першу та третю неділю місяця з 10 год. до 20 год. без обмеження місця прогулянок, без присутності матері ОСОБА_2 , з можливістю поїздки до його близьких родичів, відвідування дитячих розважальних закладів чи парків відпочинку, за згодою дитини ОСОБА_3 .

Це не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав батька щодо дитини.

Разом з тим, судом встановлено, що докази про необхідність побачення батька з сином у присутності іншої особи, у тому числі, матері дитини, сторонами не подано, а в матеріалах справи відсутні.

Зустрічі проводити без присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дитини, при цьому батьку вчасно забирати та приводити дитину за місцем її проживання.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у побаченнях з сином відповідно до встановленого порядку побачень.

Вимогу в частині визначення можливості щорічного спільного відпочинку з вважає передчасною, такий може мати місце лише в кожному конкретному випадку після аналізу всіх обставин.

Встановлений вище судом порядок спілкування буде достатнім і відповідати принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв`язків з родичами, сприяти батькові брати участь у вихованні дитини.

Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачами та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням, інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, а також приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У подальшому, в разі зміни обставин, пов`язаних із віком та станом здоров`я дитини, сторони не позбавлені можливості встановлення іншого способу участі у вихованні дитини, зокрема щодо збільшення (зменшення) часу і днів побачень, зміни місця зустрічей та спільного відпочинку з дитиною тощо.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позов задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , графік зустрічей : кожну першу та третю неділю місяця з 10 год. до 20 год. без обмеження місця прогулянок, без присутності матері ОСОБА_2 , з можливістю поїздки до його близьких родичів, відвідування дитячих розважальних закладів чи парків відпочинку, за згодою дитини ОСОБА_3 .

В задоволені решти позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.10.2019.

Сторони :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Дрогобицька районна державна адміністрації, Служба у справах дітей, ідентифікаційний код в , адреса: вул. 22 Січня,37, м. Дрогобич.

Суддя Хомик А.П.