ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/29/18 Номер провадження 22-ц/814/2502/19Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря судових засідань - Ряднини І.В.

за участю учасників справи -представника позивача адвоката Павличенка В.Г.,

представника відповідача - адвоката Замули І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2019 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.11.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як правонаступників ОСОБА_4 , залучено до участі у справі в якості позивачів у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна. ОСОБА_1 вказує, що він разом із сином оформили спадщину на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та на 1/2 часток двох земельних ділянок площею 0,0617 га та 0,0481 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належали на праві власності спадкодавцю- ОСОБА_4 , яка померлаІНФОРМАЦІЯ_1 . Кожному з них належить 1/4 частки вищевказаного нерухомого майна. Інша 1/2 частки вищевказаного майна належить відповідачу, з якою існує спір щодо користування житловим будинком та земельними ділянками. На підставі викладеного прохають провести поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки в натурі між сторонами у справі у відповідності до належних часток.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що поділ домоволодіння та земельних ділянок провести не можливо, оскільки експертом при визначені варіантів поділу не враховано господарську будівлю « И», яка впливає на визначення вартості домоволодіння в цілому. Питання поділу домоволодіння та земельних ділянок є предметом спеціальних знань, а тому суд не може самостійно його провести за відсутності належного висновку експертизи із запропонованими варіантами розподілу нерухомого майна, визначеною експертом компенсацією за нерівність часток, якщо неможливо провести розподіл відповідно до ідеальних часток співвласників. Крім того, судом враховано, що позивач відмовився від проведення додаткової чи повторної експертизи, незважаючи на неодноразове роз`яснення сторонам їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги .В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що вбиральня, яка не зазначена у своєму висновку експертом, збудована у 1982 році з порушенням будівельних норм, нею не користується та вона має бути знесена. Вказане підтвердив експерт у своїх поясненнях в суді першої інстанції. Крім того, вказана господарська будівля , згідно варіанту розподілу № 3, який найбільш відповідає часткам співвласників, відходить позивачам, які в свою чергу відмовилися від отримання грошової компенсації.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що спірна господарська будівля зазначена в технічному паспорті, її не врахування при поділі майна співвласників, вливає на зменшення вартості майна, тому поділ провести не можливо. З урахуванням викладеного, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 18.10.2018 року є власниками 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що складаються з: житлового будинку «А-1», погребу «г», погребу «Д», сараю «Г», гаражу «Е», сараю-літньої кухні з прибудовою «Ж, ж», убиральні «З», убиральні «И», вимощення «І», огорожі №1; земельної ділянки площею 0,0617 га., кадастровий номер :02:058:0042 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,0481 га., кадастровий номер якої :02:058:0041 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 / а.с. 89- 100/

Відповідачу ОСОБА_3 , належить 1/2 частка нерухомого майна, а саме: житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що складаються з: житлового будинку «А-1», погребу «г», погребу «Д», сараю «Г», гаражу «Е», сараю-літньої кухні з прибудовою «Ж, ж», убиральні «З», убиральні «И», вимощення «І», огорожі №1; земельної ділянки площею 0,0617 га., кадастровий номер :02:058:0042 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,0481 га., кадастровий номер якої :02:058:0041 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 09.11.2016 року/ а.с. 86/

Судовим експертом Авдєєвим А.К. 04.03.2019 року складено висновок експерта №05-19 судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, яким визначено варіанти розподілу домоволодіння та земельних ділянок, належних співвласникам на праві спільної часткової власності.

Судом першої інстанції встановлено, що при складанні даного висновку експертом не враховано наявність вбиральні «И», факт існування даної будівлі підтверджується технічним паспортом / а.с.17-19/, а також сторонами у справі.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтями 380, 381 та 382 ЦК України визначено, що об`єктом права власності на житло може бути житловий будинок, садиба і квартира.

Відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предмет спору - об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з головної речі, якою є жилий будинок садибного типу і приналежних речей, якими є господарські будівлі і споруди: сарай, сарай-літня кухня, прибудова, гараж, погребу, вбиральні, вимощення, ворота, огорожі, яма вигрібна.

Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначає, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Врахувавши, що при складанні висновку №05-19 від 04.03.2019 року експертом не взято до уваги господарську будівлю - вбиральню «И», яка на праві спільної часткової власності належить сторонам відповідно до правовстановлюючих документів, право власності на яку у встановленому законом порядку не припинено, місцевий суд дійшов правильного висновку про неможливість поділу спірного житлового будинку за будь-якими варіантами поділу, запропонованими в даному висновку експерта, оскільки розподіл головної речі без врахування речей приналежних суперечить чинному законодавству.

Крім того, відповідач заперечувала можливість поділу майна без врахування господарської будівлі вбиральні «И» оскільки це впливає на визначення вартості домоволодіння, визначення різниці часток при поділі майна для компенсації власнику.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість поділу земельних ділянок, з наступних підстав.

Згідно із статтею 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Таким чином, поділ земельної ділянки по вищевказаному висновку експерта є не можливим, оскільки її поділ відповідно до часток співвласників має здійснюватися відповідно до варіантів поділу житлового будинку та господарських будівель, з урахуванням їх використання для обслуговування частин житлового будинку та господарських будівель

Судом першої інстанції неодноразово роз`яснювалося сторонам їхні процесуальні права та обов`язки, а також наслідив вчинення або не вчинення процесуальних дій

Питання поділу домоволодіння та земельних ділянок є предметом спеціальних знань, а тому суд не може самостійно його провести за відсутності належного висновку експертизи із запропонованими варіантами розподілу нерухомого майна, визначеною експертом компенсацією за нерівність часток, якщо неможливо провести розподіл відповідно до ідеальних часток співвласників

У суді першої інстанції позивач не заявляв клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, та не оспорював правильність висновку експерта №№ 05-19 від 04 березня 2019 року.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції,приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що поділ спірного домоволодіння без висновку експерта є неможливим, позивачем клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи в суді першої інстанції не заявлялося, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 липня 2019 року - залишити без змін..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2019 року.

головуючий суддя: Т.В. Одринська

судді: О.О.Панченко В.П.Пікуль