Дата документу 09.10.2019
Справа № 320/9311/18
Провадження № 2/320/725/19
09 жовтня 2019 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді: Іваненко О.В.,
за участю секретаря: Прозорової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Дуда Сергій Володимирович до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні,
ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Дуда С.В. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні.
Позивач обґрунтовує позов тим, що вона ОСОБА_1 , є законним представником громадянина РФ ОСОБА_2 . На ім`я ОСОБА_2 складений 29.03.2011р. батьком ОСОБА_4 заповіт. 08.10.2002р. ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті сестри ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , став власником гаражу № НОМЕР_1 , розташованого в обслуговуючому гаражному кооперативі №1 по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер в м. Бердянськ. На теперішній час за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини, після смерті батька здійснюється належне нотаріальне оформлення спадщини в Бердянській Державній нотаріальній конторі. Предметом спадщини, наряду з двома квартирами, розташованими в м . Мелітополі та м. Бердянськ , є гараж № НОМЕР_2 в обслуговуючому гаражному кооперативі АДРЕСА_4 . В вересні 2018 р. її попрохав ОСОБА_2 підготувати вказаний гараж для його використання на його розсуд, в зв`язку з чим вона звернулась до керівництва гаражного кооперативу. Також в вересні 2018р. їй стало відомо, що рідний брат її довірителя ОСОБА_6 , без будь яких документів передав в користування вказаний гараж ОСОБА_3 . Тобто на теперішній час без будь яких документів, в прийнятому ОСОБА_2 в спадщину гаражі відповідач зберігає власний автомобіль, та в бесіді відмовився його звільнювати. Тому вона просить суд усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_7 НОМЕР_3 та його представникам гаражом № НОМЕР_1 , розташованим в обслуговуючому гаражному кооперативі по АДРЕСА_2 , шляхом звільнення його від майна третіх осіб, та передачі ключів від вхідних воріт.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але вона надала заяву про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.10.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорік О.Ф., ОСОБА_4 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , отримав у спадщину квартиру в АДРЕСА_5 ; гараж № НОМЕР_1 розташований в АДРЕСА_7 ; грошові внески, що зберігались в ощадному банку №8024 м. Мелітополя (а.с.7).
Згідно довідки №2835 від 07.09.2018 року виданої КП «ММБТІ» ЗОР станом на 01.01.2013 право власності на гараж № НОМЕР_1 , розташований в обслуговуючому гаражному кооперативі АДРЕСА_7 зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мелітопольською державною нотаріальною конторою (а.с.9).
Так спадкодавець, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом записів актів цивільного стану Жовтневого району міста Єкатеринбургу Свердловської області Російської федерації, актовий запис №711.
29.03.2011 року за життя ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Шевченко Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 644, згідно з яким спадкодавець все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів ОСОБА_2 .
Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ч.1 ст. 1223 ЦПК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду №320/5056/17ц від 08.07.2019 року, визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/6 частин гаражу № НОМЕР_5 обслуговуючому гаражному кооперативі № АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.115-123).
Так, згідно довідки Голови гаражного кооперативу №1, на адвокатський запит від 01.10.2018 року адвоката Дуди С.В., встановлено, що гаражем АДРЕСА_7 з 2014 року користується ОСОБА_3 , який мешкає АДРЕСА_9 (а.с.11).
Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_2 є законним спадкоємцем вищевказаного нерухомого майна (гаражу), відповідач на теперішній час без будь яких правових підстав та документів користується даним гаражем та відмовляється добровільного його звільнити, що у свою чергу приводить до порушення прав спадкоємця і перешкоджає йому належним чином користуватися та розпоряджатися спадковим майном, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.391, 1216-1296 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Дуда Сергій Володимирович до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні - задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та його представникам гаражом № НОМЕР_1 , який розташовано в обслуговуючому гаражному кооперативі АДРЕСА_2 , шляхом звільнення його від майна третіх осіб, та передачі ключів від вхідних воріт.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О. В. Іваненко