Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області реєстраційний номер 987, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї виданої Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 13 червня 2019 року № 4484 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, позивачка ОСОБА_1 , її батько ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ОСОБА_2 , не проживає в даній квартирі з 2014 року, про що складено Акт перевірки реєстрації та проживання депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району від 13.06.2019 року. Відповідачка не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться, оскільки вона постійно проживає в Російській Федерації. 13 березня 2015 року відповідачці надано дозвіл на тимчасове проживання в Російській Федерації, про що в її паспорті громадянки України, проставлено штамп, та зареєстроване її місце проживання в АДРЕСА_2 . Особисто з`явитися до реєстратора місця проживання, відповідачка не має можливості, оскільки задля цього вона повинна приїхати до України, а це вимагатиме від неї додаткових матеріальних витрат. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ОСОБА_1 відповідачці не чинила жодного разу, але в зв`язку з тим, що її постійне місце проживання в Російській Федерації, вона не користується даною квартирою, має там своє житло. Факт реєстрації відповідачки порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити субсидію, несе додаткові витрати на утримання житлового приміщення, не має можливості продати його. Тому, позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2019 року відкрито провадження у цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Фоменко А.С. не з`явилися. Представник позивача надала письмову заяву, справу просить розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачкою суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 13.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області реєстраційний номер 987, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї виданої Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 13 червня 2019 року № 4484 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, позивачка ОСОБА_1 , її батько ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, ОСОБА_2 , не проживає в даній квартирі з 2014 року, про що складено Акт перевірки реєстрації та проживання, депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району від 13.06.2019 року.

Відповідачка не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться, оскільки вона постійно проживає в Російській Федерації.

Відповідачка є громадянкою Російській Федерації, що підтверджується паспортом громадянина РФ, в якому проставлено штамп, та зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 АДРЕСА_2 .

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ОСОБА_1 відповідаці не чинить, але в зв`язку з тим, що її постійне місце проживання в Російській Федерації, вона не користується даною квартирою, має там своє житло. Факт реєстрації відповідачки порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити субсидію, несе додаткові витрати на утримання житлового приміщення, не має можливості продати його.

Самостійно у добровільному порядку з реєстрації відповідачка не знялася, у зв`язку з чим позивачка не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_2 та визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик