Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

за участю секретаря судового засідання Гурової Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, щобатьками позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . На даний час позивач є студентом 2 курсу ДОУ ВПО «Донецький національний університет», строк навчання якого закінчується 30.06.2021 року. Зазначає, що проживає разом з матір`ю. Просить позов задоволити.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 15.03.2019 року у даній справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні.

04.04.2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що вказані аліменти не можуть бути стягнуті, оскільки надана позивачем довідка про навчання видана деканом філологічного факультету Донецького національного університету Міністерства освіти та науки Донецької народної республіки, тобто органом, який розташований на тимчасово окупованій території.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 08.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі та у задоволенні позову відмовити.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14.10.2000 року Волноваським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, про що зроблено відповідний запис №167 /а.с. 4/.

З довідки №276, виданої Рибинською сільською радою Волноваського району Донецької області від 02.04.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У матеріалах справи також знаходиться довідка №19079/6.6.0-46 від 26.02.2019 року, видана деканом філологічного факультету Донецького національного університету Міністерства освіти та науки Донецької народної республіки, з якої вбачається, що ОСОБА_1 навчається на 2 курсі за спеціальністю журналістика, на денній формі та за рахунок бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст.198 СК України).

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що надана позивачем довідка з місця навчання є неналежним та недопустимим доказом навчання ОСОБА_1 у Донецькому національному університеті Міністерства освіти та науки Донецької народної республіки, оскільки така довідно відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсною та не створює правових наслідків.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначено період, на який необхідно стягувати зазначені аліменти.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів навчання у навчальному закладі.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.180, 182-184, 191 СК України, ст.ст. 8-14, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У повному обсязі рішення суду складене 02 вересня 2019 року.

Суддя Н.В. Писанець