ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 638/11/19

провадження №22-ц/818/3533/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Овсяннікова А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод «Салтівський» арбітражний керуючий Семенов Дмитро Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року, постановлену у складі судді Рибальченко Л.М.,

УСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, у якому просив зобов`язати розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод «Салтівський» (надалі ТОВ) - арбітражного керуючого Семенова Дмитра Сергійовича надати повну відповідь на запит від 18.07.2018.

Позов мотивований тим, що 18 липня 2018 року ОСОБА_4 , як представником інтересів за довіреністю одинадцяти фізичних осіб - колишніх працівників ТОВ, однією з яких є ОСОБА_1 , був направлений запит до розпорядника майна ТОВ арбітражного керуючого Семенова Д.С., у якому просив надати наступну інформацію:

1) На якій стадії на даний час знаходиться провадження у справі №922/116/18 про визнання банкрутом ТОВ;

2) Чи були окремо внесені (і в якому саме грошовому розмірі) до реєстру відомості вимоги щодо виплати заробітної плати ОСОБА_1 , колишнього працівника ТОВ? Надати копії реєстру вимог кредиторів ТОВ по справі № 922/116/18 із детальною розшифровкою розміру заборгованості щодо виплати заробітної плати відносно ОСОБА_1 , колишнього працівника ТОВ, з зазначенням заборгованості з виплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку і т.д., а також копію ухвали якою було затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ;

3) Які станом на даний час арбітражним керуючим Семеновим Д.С., розпорядником майна боржника по справі № 922/116/18, здійснюються заходи щодо виявлення сум дебіторської заборгованості, з пошуку та виявлення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, нагляду та контролю за управлінням і позпорядженням майном боржника ТОВ з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури для задоволення вимог кредиторів?;

4) Чи була станом на дату надання відповіді арбітражним керуючим Семеновим Д.С. проведена у встановленому законом порядку інвентаризація майна боржника, чи були складені відповідні інвентаризаційні документи? Якщо так - також надати детальну відповідь, чи достатньо вартості виявлених за результатом інвентаризації активів боржника ТОВ для погашення у повному обсязі заборгованості із виплати заробітної плати перед ОСОБА_1 колишнім працівником ТОВ?;

5) Надати детальну й точну інформацію про розміри несплаченого ТОВ на даний час ЄСВ (єдиного соціального внеску) відносно колишнього працівника ОСОБА_1 .;

6) У зв`язку з тим, що директор та головний бухгалтер ТОВ відсутні за юридичною адресою товариства, надати інформацію щодо їх фактичного місця знаходження та яким чином арбітражним керуючим здійснюється спілкування з ними в рамках судової справи про банкрутство.

У відповіді від 22.08.2018 розпорядник майна не надав повної інформації на всі поставленні запитання. Тому представник позивача вважає відповідь на запит неповною та такою, що порушує конституційні права колишніх працівників ТОВ, а також норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Також зазначає, що арбітражним керуючим Семеновим Д.С. були порушені норми Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян», право на інформацію кредитора та колишнього працівника ОСОБА_1 гарантоване Конституцією України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

Судове рішення мотивоване тим, що спір між ПП ОСОБА_1 та розпорядником майна арбітражним керуючим ТОВ Семеновим Д.С., тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції господарського суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в ухвалі про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що справа відноситься до юрисдикції загальних судів, а отже, даний позов за своїм предметом та суб`єктним складом підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Крім того, в ухвалі про закриття провадження суд невірно зазначив, що спір виник між ПП ОСОБА_1 та розпорядником майна спір, а отже, спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою, а твердження, що позивач - приватний підприємець не відповідає дійсності та не підтверджується матеріалами справи. Правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються лише надання відповіді на запит і не містять будь-яких майнових вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу розпорядник майна арбітражний керуючий ТОВ «Хлібзавод «Салтівський» Семнов Д.С. просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду - залишити без змін. Посилається на те, що його відповідь від 22.08.2018 на запит колишнього працівника ОСОБА_1 була надана в повному обсязі, в межах повноважень розпорядника майна. Також зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Хлібзавод «Салтівський», стосовного якого ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.02.2018 порушено справу про банкрутство, повинні бути розглянуті як кредиторські вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника у межах справи про банкрутство, тобто у порядку господарського судочинства.

Дослідивши наявні у справі докази, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача особисто, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 2,4 ч.1 ст. 379 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як установлено судом і не оспорюється сторонами у справі, ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.02.2018 по справі № 922/116/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Хлібзавод «Салтівський», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Семенова Д.С.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів передбачені Законом України № 2343-XII від 14.05.1992 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» .

Частиною четвертою статті 10 Закону № 2343-XII визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Указана норма кореспондується з положеннями пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Із винесенням ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство пов`язуються певні правові наслідки, зокрема: вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; розгляд вимог конкурсних, забезпечених і поточних кредиторів та вирішення майнових спорів здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 2343-XII; арешт майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника можуть застосовуватися виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Стаття 23 Закону № 2343-XII установлює порядок виявлення кредиторів. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення.

Після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, в порядку статті 23 Закону № 2343-XII незалежно від настання строку виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 19 Закону № 2343-XII на ці вимоги поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Отже, визначення юрисдикційності всіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Разом із тим, ОСОБА_4 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до розпорядника майна ТОВ «Хлібзавод «Салтівський» про зобов`язання надати відповідь на запит від 18.07.2018. Жодних позовних вимог майнового характеру, тобто таких вимог, які підлягають вартісній оцінці, представником ОСОБА_1 до відповідача не заявлено.

Відповідно статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 2 жовтня 1996 року. Тобто позовні вимоги до відповідача є немайновими, а спір не стосується питання щодо формування активу боржника, а тому не пов`язаний зі здійсненням провадження у справі про банкрутство ТОВ «Хлібзавод « Салтівський».

Тому спір, що виник між сторонами не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, як помилково вважав суд першої інстанції, і повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Зазначений висновок судової колегії відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 396/652/18.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України допущене судом порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

А.І. Овсяннікова