Головуючий суду 1 інстанції - Посохов І.С.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 428/9731/18
Провадження № 22-ц/810/741/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
29 жовтня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Коновалової В.А.,
суддів: Авалян Н.М., Луганської В.М.,
за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,
учасники справи:
заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Посохова І.С. в м. Сєвєродонецьку Луганської області,
за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області,
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні, в якій зазначила, що вона була одружена з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримував пенсію як пенсіонер МВС у розмірі 4899,48 грн. З 2010 року ОСОБА_1 здобула право на пенсію, однак отримує її у невеликому розмірі. Фактично вона перебувала на утриманні чоловіка до його смерті. 04 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, однак, їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю документу про перебування на утриманні померлого годувальника.
Заявник просив суд встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утримані, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, задоволено. Суд встановив факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1977 року, разом були зареєстровані у м. Луганську та з 2014 року мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , а отже, були однією сім`єю, які спільно проживали та були пов`язані спільним побутом. Оскільки розмір пенсії померлого ОСОБА_3 значно перевищує розмір пенсії ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що пенсія померлого ОСОБА_3 була постійним та основним джерелом засобів до існування даної сім`ї. Тому, ОСОБА_1 , будучи непрацездатною особою, яка досягла пенсійного віку, перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вказує на те, що судом неправильно застосовано норми ст. 75 СК України та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 перевищує прожитковий мінімум.

Також, заінтересована особа посилається на те, що факт сумісного проживання не є беззаперечним доказом, що заявниця перебувала на утриманні померлого чоловіка та отримувала допомогу, що має постійний характер.

Свою позицію Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області обґрунтовує посилання на постанову Луганського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 431/2593/18.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте від останньої не надійшло відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

ОСОБА_1 як про постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, так і про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином і в порядку, передбаченому ч. 1,2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу цієї ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Ткож заявник повідомлений SМS-повісткою відповідно до його заяви.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заяву про встановлення факту перебування на утриманні суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, мешкали разом, були однією сім`єю, які спільно проживали та були пов`язані спільним побутом, пенсія померлого ОСОБА_3 була постійним та основним джерелом засобів до існування даної сім`ї, тому, ОСОБА_1 , будучи непрацездатною особою, яка досягла пенсійного віку, перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом та були пов`язані спільним побутом, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 27 серпня 1977 року, копіями довідок № від 02 квітня 2015 року та № 3845 від 26 листопада 2014 року, видані Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04 липня 2018 року, виданого Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

04 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням № 9 від 12 липня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії в разі втрати годувальника за заявою від 04 липня 2018 року, оскільки не підтверджено факту перебування на утриманні померлого годувальника.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

В пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Непрацездатними членами сім`ї вважаються , зокрема, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, мешкали разом, були однією сім`єю, які спільно проживали та були пов`язані спільним побутом

ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримував пенсію, розмір якої станом на 30 червня 2018 року становив 4899,48 гривень,що підтверджується довідкою Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 10156/03-01 від 01 серпня 2018 року.ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку та отримує пенсію по віку службовцю в ОМС у розмірі (за лютий-липень 2018 року) 2318,51 грн. про що свідчить довідка управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 1982 від 17 липня 2018 року.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_3 , була для заявника, який досяг пенсійного віку, хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, розмір пенсії померлого ОСОБА_3 значно перевищує розмір пенсії ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір пенсії ОСОБА_1 перевищує прожитковий мінімум, у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню, не заслуговують на увагу, оскільки для встановлення факту перебування на утриманні не має переважного значення те, чи перевищує розмір пенсії члена сім`ї померлого прожитковий мінімум. Відповідно до положень статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, незалежно від того, чи перевищує їхній розмір пенсії прожитковий мінімум.Отже, одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні у разі, якщо основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Тобто, для встановлення факту перебування на утриманні має значення, чи було утримання повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Доводи заінтересованої особи про те, що факт сумісного проживання не є беззаперечним доказом, що заявниця перебувала на утриманні померлого чоловіка та отримувала допомогу, що має постійний характер, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили однією сім`єю, які спільно проживали та були пов`язані спільним побутом. Розмір пенсії померлого ОСОБА_3 значно перевищує розмір пенсії ОСОБА_1 , яка є непрацездатною особою та досягла пенсійного віку, тому пенсія померлого ОСОБА_3 була постійним та основним джерелом засобів до існування даної сім`ї.

Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в апеляційній скарзі на постанову Луганського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 431/2593/18 як на підставу неоднакового застосування норм права у подібних правовідносинах, є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто, висновки щодо застосування норм права, які викладені у судових рішеннях інших судів, ніж в постановах Верховного Суду, не є обов`язковими під час розгляду справи апеляційним судом у подібних правовідносинах.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на заінтересовану особу.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Н.М. Авалян

В.М. Луганська