Справа № 500/4742/19
Провадження № 2-о/500/106/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю:

адвоката Яжук Т.Є.

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за заявою

ОСОБА_1

заінтересованої особи

Ізмаїльського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області

про

встановлення факту проживання

В С Т А Н О В И В:

Заявник пояснив, що свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим Новопокровською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на підставі актового запису за №15 від 27 травня 1958 року визначено про його народження у даній місцевості ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Також пояснив, що до 1984 року навчався у школі, пройшов службу в армії та працював у колгоспі, після чого працював на Дальньому Сході, звідки повернувся в 1990 році та проживав разом із батьками за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті батьків залишився проживати у вказаному будинки, але без заміни паспорта громадянина СРСР не може вільно володіти своїми правами. За результатами звернення до міграційної служби йому було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України». З урахуванням вказаного просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1990 року на території України за адресою АДРЕСА_1 на момент прийняття Закону України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року та проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

Представник заінтересованої особи Ізмаїльського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області проти задоволення заявлених вимог не заперечує.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.

Долученою до матеріалів справи визначено, що свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим Новопокровською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на підставі актового запису за №15 від 27 травня 1958 року визначено про його народження у даній місцевості 16 травня 1958 року.

Трудовою книжкою колгоспника за НОМЕР_2 від 11 січня 1982 року заявник працював у колгоспі ім. Леніна с. Нова Покровка Ізмаїльського району Одеської області з 01 січня 1974 року по 03 січня 1982 року, після чого був направлений по організаційному набору на будівництвах СРСР в м. Комсомольськ-на-Амурі.

Довідкою виконкому Новопокровської сільської ради за №02-13/345 від 04 травня 2018 року визначено, що з 1991 року заявник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , де проживав разом із батьками.

Смерть батьків заявника 21 січня 1991 рота та 23 вересня 1992 року підтверджена вказаною довідкою. За даною довідкою після смерті батьків заявник залишився проживати у вказаному будинки.

Разом із тим, без заміни паспорта громадянина СРСР заявник не може вільно володіти своїми правами. За результатами звернення до міграційної служби йому було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України».

В судовому засіданні Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили обставини постійного проживання заявника на території Ізмаїльського району Одеської області як до життя батьків, так і після смерті вказаних осіб.

Постановою у справі №3-4343-10 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2010 року підтверджені вказані обставини, які пов?язані з проживанням на території України без реєстрації та без документів на право перебування в Україні зокрема з 1990 року.

Відсутність у заявника громадянства іншої держави підтверджена матеріалами справи, а також відсутні докази щодо залишення нею території України до вступу до школи.

У відповідності до вимог ст. 3 ч.1 п.1 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

у відповідності до Порядку провадження по заявах і поданням з питань громадянства України й виконання ухвалених рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, для встановлення приналежності до громадянства України відповідно до п.2.ч.1.ст.3 Закону України «Про громадянство України» особа, що проживала на території України станом на 13 листопада 1991 року й перебувала в громадянстві колишнього СРСР, але не має в паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт проживання на території України на зазначену дату, повинен представити заяву про встановлення приналежності до громадянства України, копію паспорта громадянина колишнього СРСР і рішення суду, що підтверджує проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

За вказаних обставин суд у відповідності до вимог ст. 256-259 ЦПК України вважає доведеним обставини, визначені заявником для належного вирішення питання про громадянство України.

Разом із тим вказане вище діюче законодавство передбачає наявність і рішення суду, що підтверджує проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 263-267 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Заявлені вимоги задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України з 1990 року за адресою АДРЕСА_1 на момент прийняття Закону України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року та проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

Скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку у порядку, передбаченому ст.354 ч.2 ЦПК України.

Суддя: С.М.Жигулін