Провадження № 2/947/5586/19
Київський районний суд м.Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Одеська Товарна біржа, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною,
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про час і місце слухання справи сповіщалась судом відповідно до вимог закону.
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені, причину своєї неявки суду не повідомили.
Суд за згодою позивачевої сторони ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Суд, вивчив матеріали справи і встановив наступне:
26 жовтня 1999 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , яка діяла від себе особисто та від імені неповнолітніх на той час дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_2 « продала », а ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 «купили» в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .
Зазначена квартира належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Третьою державною нотаріальною конторою м. Одеси під №1-1031 від 28 лютого 1992 року, зареєстрованого МБТІ м. Одеси 31 березня 1992 року під №34 доп., реєстр 840 стор. 155. Сторони виконали свої зобов`язання за договором: «покупці» отримали квартиру, документи на неї, оформили реєстрацію прав власності на нерухомість (в КП «ОМБТІ» реєстр.№840 стор.101 кн.86 доп .); «продавець» отримала грошові кошти за продану квартиру, що зазначено у п.5 договору.
На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на договір купівлі-продажу з відповідною відміткою КП «ОМБТІ» про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, технічний паспорт на квартиру, копію громадянського паспорту ОСОБА_1 з відміткою про реєстрацію за адресою АДРЕСА_2 квартира НОМЕР_6 ), копію довідки ОСББ «Глушко-15-А» про склад сім`ї від 01.08.2019 р. №40, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , актовий запис №1988, вчинений Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , актовий запис №6216, вчинений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_7 , витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, інформаційний лист Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса №4852/02-14 від 04.06.2019 року, копію громадянського паспорту ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , копії ідентифікаційних кодів.
За твердженням позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_5 . Після смерті батьків відкрилася спадщина. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від
26 жовтня 1999 року батьки були співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом та 21 серпня 2019 року звернувся до Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса для одержання свідоцтва про право на спадщину ( копія витягу №57295505 від 21.08.2019 р. про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи №64638085 ), проте нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила та своїм листом №4952/02-14 від 21.08.2019 р. роз`яснила, що документ, який підтверджує право власності на спадкове майно, а саме договір купівлі - продажу від 26.10.1999 року за формою не відповідає вимогам законодавства. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.
При вищенаведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню:
Судом встановлено, що у 1999 році сторони по даній справі домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі, договір оформили в письмовій формі і зареєстрували на товарній біржі, що відповідало вимогам діючого на той час цивільного законодавства. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами.
При розгляді справи суд користувався нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тому як договір купівлі-продажу було укладено та виконано в період дії цього закону.
Керуючись ст.ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст.259,263-265,281-282,284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.