Справа №2-220/09
Провадження №6/702/12/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у задоволенні заяви

про заміну сторони у справі,

шляхом заміни стягувача його правонаступником

25 жовтня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

під головуванням судді: Мазай Н. В.

за участю секретаря судового засідання : Шевчук О.А.

сторони: не з`явились

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Представник заявника 01.10.2019 звернувся в суд із заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступникому справі про розірвання кредитного договору та стягнення боргу, посилаючись на те, що 22.05.2009 Монастирищенський районний суд Черкаської області ухвалив рішення по справі №2-220/09 про стягнення з боржника (відповідача), яким є: ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №354411/5310/0630-7з.

02.08.2019 між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-16, відповідно до якого ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за договорами кредиту, і в тому числі за договором кредиту № 354411/5310/0630-7з.

02.08.2019 між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОКСІ БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №354411/5310/0630-7з.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК).

Крім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема, положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: «Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляду продовж розумного строку (...) судом, встановленим законом», а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею б, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника складає порушення п.1 ст. 6 Конвенції.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, за змістом ст.512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

У пункті 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

Просить замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на Правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) у справі № 2-220/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до відповідача, яким є: ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №354411/5310/0630-7з.

У судове засідання представник заявника ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився по невідомій суду причині. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Просить справу розглядати у відсутність представника заявника, про, що зазначив у заяві.

У судове засідання представник стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не з"явився по невідомій суду причині. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

У судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явилась по невідомій суду причині. Про дату, час і місце розгляду справи, повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність учасників справи та інших осіб, за умови їх належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, необхідно відмовити повністю, виходячи із наступного.

Заявник звернувся в суд із заявою про заміну сторони у справі №2-220/09 про стягнення заборгованості за кредитним договором №354411/5310/0630-7з, шляхом заміни стягувача його правонаступником. Правовою підставою звернення вказав ст. 442 ЦПК України. Однак, дана стаття регулює заміну сторони виключно у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Повноваження суду на стадії виконання судових рішень у цивільних справах чітко визначені статтею 442 ЦПК України.

Єдиним правовим механізмом замінити ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал»є звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до вимог ст.442 ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, суд вважає, що заява про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником на підставі ст.442 ЦПК не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.05.2009 розірвано кредитний договір №354411/5310/0630-7з від 07.12.2007, який укладений між ВАТ «райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Стягнено з ОСОБА_1 на користь Черкаської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №354411/5310/0630-7з від 07.12.2007 всього 188 386,32 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с.48-50).

Начальником Монастирищенського відділення ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» Бацінко Л.І. 19.06.2009 отримано виконавчий лист у справі 2-220 на суму 188 386,32 грн (а.с.53).

Згідно ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч.5 ст.442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним свої прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги №114/2-16 від 02.2019, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКСІ БАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за договорами кредиту АТ «Оксі Банк», і в тому числі за договором кредиту № 354411/5310/0630-7з (а.с.122-131).

Згідно договору відступлення права вимоги від 02.08.2019, укладеного між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал», АТ «ОКСІ БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №354411/5310/0630-7з (а.с.112-121).

Згідно ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно правової позиції, що містить постанова Верховного Суду України від 20.11.2013 (Справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім цього, відповідно до постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Із вище викладеного вбачається, що чинне законодавство передбачає заміну осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги), що є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), проте є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами ( ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно постанови начальника відділу Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Редьки О.О. про закінчення виконавчого провадження від 24.05.2017, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-220, виданого 19.06.2009 Монастирищенським районним судом Черкаської області на підставі п. 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України " Про виконавче провадження" закінчено, у зв`язку із його повним виконанням (а.с.101, 102).

Тобто, станом на 24.05.2017 (дата постанови про закінчення виконавчого провадження) рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.05.2009 боржником перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконано у повному обсязі.

З огляду на те, що заявником подано заяву про заміну сторони на підставі договору відступлення права вимоги від 02.08.2019, після погашення заборгованості та повного виконання боржником рішення суду, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 24.05.2017, та з урахуванням прийнятого судом рішення про розірвання кредитного договору, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав у задоволенні поданої заяви та заміни сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

На підставі викладеного та керуючись ст. 512, 513, 514, 516 ЦК України, ст. 55, 247, 442 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення боргу, шляхом заміни стягувача його правонаступником, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в Черкаський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (з дня вручення копії ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.В. Мазай