Справа № 456/149/19 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1834/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю позовних вимог у задоволенні її позову до ОСОБА_1 , третя особа - Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація, про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без дозволу та супроводу батька (а.с. 173-177).

Дане рішення в частині вирішення судом питання про судові витрати оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення «в частині вирішення питання про відшкодування понесених відповідачем судових витрат» «змінити» та стягнути з позивачки на його користь 6 750 грн. понесених витрат на правничу допомогу, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, а саме: на те, що його право на професійну правничу допомогу гарантоване статтею 59 Конституції України, а у відповідності до статті 133 ЦПК України витрати на таку професійну правничу допомогу належать до судових витрат, які несуть сторони (а.с. 183-187).

Апеляційний розгляд справи було призначено на 19 серпня 2019 року (а.с. 195), однак 12 серпня 2019 року позивачка ОСОБА_2 надіслала до суду клопотання про забезпечення апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції (а.с. 206-207).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року вище згадане клопотання позивачки ОСОБА_2 було задоволено та доручено Шевченківському районному суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання у режимі відеоконференції, у зв`язку з чим апеляційний розгляд справи було відкладено на 18 жовтня 2019 року (а.с. 209).

Будучи своєчасно (03.09.2019 року) повідомленою про апеляційний розгляд справи 18 жовтня 2019 року в режимі відеоконференції (а.с. 213), позивачка ОСОБА_2 07 жовтня 2019 року надіслала до суду «Письмові міркування позивача», в яких вона повідомляє суд, що брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції вона не зможе «через роботу», а тому просить «розглянути справу за (її) відсутності».

Апелянт ОСОБА_1 та його представник, адвокат Кріль О.М., будучи належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 18 жовтня 2019 року, в судове засідання не з`явилися. При цьому ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкладення апеляційного розгляду справи на іншу дату, покликаючись на те, що його адвокат «не зможе бути присутнім в даному судовому засіданні оскільки знаходиться за межами області» (а.с. 225).

Колегія суддів вважає, що наведені у вище згаданій заяві причини не можуть бути визнані поважними для відкладення апеляційного розгляду справи, оскільки навіть неможливість явки представника в судове засідання не звільняє від обов`язку явки в судове засідання (зокрема) самого апелянта (за наявності у нього бажання приймати участь у апеляційному розгляді справи), а тому за наведених обставин вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137);

- судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (частини 2 та 8 статті 141).

Як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, стороні, на користь якої ухвалено рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК).

Відповідачем в обґрунтування вимоги про стягнення з позивачки на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу було подано до місцевого суду Договір-доручення про надання правової допомоги від 08.01.2019 року № 015 (а.с. 62), Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_4 (а.с. 63), ордер останньої на надання правової допомоги (а.с. 61), клопотання про стягнення з позивачки на користь відповідача 10 000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 125-126), додаток № 1 до цього договору-доручення, згідно якого вартість 1 (однієї) години роботи адвоката становить 750 грн. (а.с. 162), Акт виконаних робіт № 3 згідно договору-доручення № 015 від 08.01.2019 року, у якому наведено детальний опис робіт та наданих адвокатом послуг з надання правничої допомоги відповідачу (а.с. 163-164), копію квитанції від 14.04.2019 року про перерахування відповідачем 7 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 165).

Наведені у вище згаданому Акті виконаних робіт № 3 відзиви, клопотання, заяви є наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з протоколів судових засідань по даній справі від 22.03.2019 року та від 19.04.2019 року, в цих судових засіданнях приймала участь вище згадана адвокат Кріль О.М. і сумарна тривалість її участі у цих судових засіданнях становить 123 хвилини (а.с. 117, 135-136, 169-171).

Відмову у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про стягнення з позивачки на його користь 6 750 грн. витрат на професійну правничу допомогу суд мотивував тим, що:

-позов заявлено в інтересах малолітньої дитини та стосується захисту її прав;

-тим, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні матері, ОСОБА_2 (позивачки), часто хворіє і потребує систематичного лікування у зв`язку з наявними у нього хронічними захворюваннями;

-з приводу заборгованості по сплаті аліментів між позивачем та відповідачем на даний час існує спір;

-позивачка в судовому засіданні заперечила можливість сплати нею відповідачу судових витрат, оскільки вона перебуває в скрутному матеріальному становищі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ще до початку розгляду справи по суті було подано клопотання про стягнення з позивачки на його користь 10 000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 125-126), а відтак позивачці ще до початку розгляду справи (до підготовчого засідання) було добре відомо про згадані фінансові претензії відповідача до неї.

Незважаючи на це, позивачка в судовому засіданні 19.04.2019 року позов підтримала (не відмовилась від нього, не подала заяву про залишення позовної заяви без розгляду тощо).

Як також вбачається з протоколу судового засідання від 19.04.2019 року (єдиного у якому брала участь позивачка), остання з клопотаннями до суду про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не зверталася, про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідача не заявляла (а.с. 169-171).

У вище згаданих «Письмових міркуваннях позивача» ОСОБА_2 . зазначає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 «вважає проявом найвищого ступеню цинізму», оскільки останній «роками порушує право власного сина а належне утримання, за останній рік … він ініціював (або спровокував) більше десяти судових проваджень. Станом на жовтень 2019 р. борг по аліментах сину становить вже понад 60 тис. і не погашено» - в той час, як вона «працює і виховує сина. Але дозволити собі розкіш скористатися послугами адвоката (вона) не в змозі» (а.с. 214-224). В той же час, ці «Письмові міркування позивача» також не містять клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та доводів про неспівмірність цих витрат.

Відмову у задоволенні позовних вимог суд мотивував тим, що «позовні вимоги є безпідставними, оскільки спір між сторонами відсутній, а права позивача та дитини ОСОБА_3 … не порушені, а тому такі задоволенню не підлягають».

Позивачка дане рішення суду не оскаржувала.

Відтак, висновки суду про те, що даний позов заявлено в інтересах малолітньої дитини та стосується захисту її прав (як підстава для відмови у задоволенні клопотання відповідача про стягнення з позивачки на його користь витрат на професійну правничу допомогу), суперечать вище згаданим висновкам суду по справі в цілому, а тому до уваги прийматися не можуть.

Крім цього, за змістом пункту 3 частини 2 статті 44 ЦПК України подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, є неприпустимим і таке суд може визнати зловживанням позивачкою процесуальними правами.

За вище наведених обставин в їх сукупності наявність в провадженні суду інших справ (в тому числі і з приводу наявності чи відсутності заборгованості у відповідача по аліментах) не може бути правовою підставою для повного звільнення позивачки від судових витрат, які були понесені цим відповідачем в результаті пред`явлення до нього позову у якому «позовні вимоги є безпідставними, оскільки спір між сторонами відсутній».

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржуване рішення в частині вирішення судом питання про судові витрати скасуванню з ухваленням уцій частині нової постанови про задоволення вимоги відповідача про стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 750 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2019 року в частині вирішення судом питання про судові витрати скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою вимогу ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 750 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В решті рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.