Справа № 308/3984/19
22 жовтня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участі секретаря судового засідання Торчинович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 22 жовтня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 жовтня 2019 року.
ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.05.2016 шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано та стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На даний час визначена судом до стягнення сума є занадто малою і не може забезпечити утримання дітей як у зв`язку із зростанням споживчих цін так і в зв`язку із зростанням витрат на проживання, які збільшуються із віком дитини. В той же час, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, її вік і т.д. Відповідач не бажає спілкуватись з доньками, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги в достатній мірі донькам не надає. Відповідач має хороший дохід, є молодою особою працездатного віку, тобто за станом здоров`я здатний до активної трудової діяльності, є здоровим, не має на утриманні інших неповнолітніх чи малолітніх дітей та осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Матеріальне становище позивача, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося. На даний час позивач не працює, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.05.2016 року по справі № 308/2648/16-ц, та стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , мешк. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ,мешк. АДРЕСА_2 на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Позивач, у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.
На підставі наведеного, суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 травня 2016 у справі №308/2648/16-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено, шлюб між сторонами розірвано та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. починаючи з 15.03.2016 і до досягнення дітьми повноліття.
Як вбачається зі змісту рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 травня 2016 у справі №308/2648/16-ц судом встановлено, що 21 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який реєстровано у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №06.
За час шлюбі подружжя у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 12.02.2015 року (повторне) та серії НОМЕР_4 від 12.02.2015 року (повторне), відповідно.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037 VІІІ від 17 травня 2017 року, відповідно до якого ч. 5 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а у відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно положень статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Як вбачається з правової позиції Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі № 143 цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Разом з тим частиною 1 статті 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено в п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав, що є визначеними СК України, спірні аліменти підлягають збільшенню.
Позивач зазначила, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду, що має сплачувати відповідач є недостатнім для утримання та виховання дітей, забезпечення їх нормального розвитку, оскільки збільшуються потреби в навчанні, придбання продуктів харчування, одягу та іншого для повноцінного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., для дітей від 6 до 18 років становить 1860 грн.. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 1 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року встановлений в розмірі 2118 гривень.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків.
Суд вважає, що відповідно до вимог закону обов`язком батька є забезпечення нормальних умов життя для своєї дитини, а не лише примусова сплата мінімальних платежів, встановлених законодавством, а також те, що сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя.
Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей.
Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, крім того, вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, а саме, що з часу ухвалення рішення судом змінилися потреби дітей, подорожчав рівень життя, тому на мінімальні потреби дитини на даний час недостатнім є розмір аліментів, попередньо визначений у сумі 1000 грн., який є значно меншим від законодавчо встановленого мінімуму. Зважаючи на це, суд доходить висновку, що попередньо визначений судом розмір аліментів підлягає збільшенню.
Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує якнайкращі інтереси дитини, зважає на законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2019 року встановлений у розмірі 2027 гривень, та бере до уваги обов`язок обох батьків в утриманні дитини.
При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є фізично працездатною особою. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, відповідачем суду не надано.
При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, але діти проживають з матір`ю і вона несе основний тягар їх утримання, тому на відповідача покладається обов`язок нести витрати по утриманню малолітніх сина та дочки в сумі по 2000 гривень на кожного, щомісячно, яка є дещо більшою ніж Ѕ частина розміру прожиткового мінімуму дитини віком від 06 до 18 років, що встановлений законодавством України, буде відповідати вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей, а також, зможе забезпечити нормальні умови для життя дитини.
Суд вважає, що після постановлення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 травня 2016, матеріальний стан позивача змінився, через значні інфляційні процеси в Україні, та значне підвищення вартості життя. Таким чином, враховуючи матеріальне та сімейне становище позивача, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду, менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, за можливе збільшити розмір аліментів на користь позивача, стягнуті за рішенням суду, з 1000 гривень до 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Стосовно посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 2500,00 гривень на місяць на кожну дитину, суд вважає за необхідне вказати, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.
Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав дитини в даній справі.
При цьому, визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати на утримання дітей, суд виходить з принципу добросовісності, справедливості та розумності, крім того, враховує обов`язок щодо участі в утриманні дітей обох батьків, матеріальне становище відповідача та, враховуючи законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, а саме, змінити розмір присуджених до стягнення аліментів, що визначенні в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., змінивши розмір стягнення аліментів, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що задоволення пред`явленого позову в частині зміни розміру стягнення аліментів, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, вирішуючи даний спір, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, ч. 2, 5 ст. 150; ч. 2 ст. 157; ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 травня 2016 у справі №308/2648/16-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_5 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_4 , в дохід держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.