Справа №701/1273/19
Номер провадження2/701/460/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого-судді - Калієвського І.Д.

за участю секретаря - Байдужої Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди.

На підставу своїх вимог спирається на те, що під час судового засідання у справі №701/1102/18, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення юридичного факту укладення договору купівлі-продажу квартири, яке відбулося 23 квітня 2019 року ОСОБА_2 повідомив суду наступне: «Коли ходили по під`їздах оці люди й пропонували за фальшиві свідчення певні гроші то погодились не всі, а погодилися ті, що приходили сюди і йому ці люди на наступний день розказують, що ходили і знайшли тільки тих, що вони знайомі, сидять вечором на лавочці і те, що люди ці розказують...»

Позивач зазначає, що в даному випадку мова йшла про те, що в межах розгляду цивільної справи №701/377/18-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, він, як відповідач, 2 липня 2019 року подав до суду заяву про забезпечення доказів шляхом допиту свідків. ОСОБА_2 , стверджує, що перед подачею такої заяви позивач ходив по під`їздах будинку, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 та пропонував мешканцям цього будинку кошти, за дачу в суді завідомо неправдивих свідчень. Почувши такий наклеп в його адресу, позивач обурився та розхвилювався, адже під час судового засідання на думку позивача ОСОБА_2 звинуватив останнього у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 386 Кримінального кодексу України. Після почутих в його адресу звинувачень позивачу стало дуже недобре, а тому його дружина, яка також перебувала в залі судових засідань в якості вільного слухача, визвала до будівлі суду карету швидкої допомоги. Прибувши на виклик, лікар невідкладної допомоги оглянувши його та змірявши тиск, який піднявся до рівня 220/140, поставив попередній діагноз: гіпертонічний криз та наполягав на його госпіталізації. Позивач зазначає, що важливе значення для нього має громадська думка про нього як особистість. Справлення негативного враження про нього від сусідів та знайомих завдають позивачу неабияких моральних страждань. Крім того, звинувативши позивача в такому негідному вчинку під час судового засідання, позивач не виключає, що ОСОБА_2 , розповідає подібні небилиці і його знайомим, чим справляє про нього негативне враження оточуючих. Від цього позивач знаходиться під постійним моральним тиском. Постійні переживання негативно впливають і на позивача здоров`я, про що свідчить Висновок №248 лікарської консультативної комісії КНП «Маньківський ЦПМСД» від 03.07.2019 року. Тому, потерпаючи від постійних моральних страждань, позивач прийняв рішення звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди яку позивач оцінив у 190000 грн.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні в зв"язку з їх необгрунтованістю.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивач обгрунтовуючи свої позовні вимоги заначив, що під час судового засідання у справі №701/1102/18, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення юридичного факту укладення договору купівлі-продажу квартири, яке відбулося 23 квітня 2019 року ОСОБА_2 повідомив суд про факт підкупу ним свідків по справі, а саме позивач заначає, що ОСОБА_2 , стверджує, що перед подачею такої заяви позивач ходив по під`їздах будинку, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 та пропонував мешканцям цього будинку кошти, за дачу в суді завідомо неправдивих свідчень.

Позивач зазначив що даний факт вплинув на стан його психологічний стан та стан здоров"я і після почутих в його адресу звинувачень позивачу стало дуже недобре, а тому його дружина, яка також перебувала в залі судових засідань в якості вільного слухача, визвала до будівлі суду карету швидкої допомоги, що підтверджується доідкою філії Уманської станції швидкої медичної допомоги №182 від 04.07.2019 (а.с.4). Також наступне погіршення стану здоров"я позивач підтверджує висновком №248 ЛКК КНП "Маньківське ЦПМСД" (а.с.5), згідно якого останньому встановлено діагноз "Гіпертонічна хвороба 2 ступеня". Позивач вважає, що йому спричиненна моральна шкода шляхом душевних страждань, яких позивач зазнав у зв"язку з протиправною поведінкою щодо нього відповідача та приниження його честі та гідності, а також ділової репутації та оцінив на його думку завдану йому діями відповідача моральну шкоду у 190000 грн.

Відповідач та його представник не визнаючи позовні вимоги зазначили, що даний позов є необгрунтованим, оскільки жодного доказу на підтвердження факту завдання відповідачем моральної шкоди позивачу не надано ні при подачі позову до суду ні безпосередньо в судовому засіданні.

Суд вирішуючи даний спір керується наступним.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тобто відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода.

Судом встановлено, що позивачем не доведено факту протиправних дій відповідача, причинний зв`язок між шкодою і протиправними діями завдавача шкоди.

Твердження позивача та його представника в судовому засіданні, що позивачу діями відповідача, а саме його висловлюванням в судовому засіданні при розгляді цивільної справи №701/1102/18 спричиненна моральна шкода шляхом душевних страждань, яких позивач зазнав у зв"язку з протиправною поведінкою щодо нього відповідача та приниження його честі та гідності , а також ділової репутації підтвердження в судовому засіданні не знайшло.

Згідно пояснень відповідача в судовому засіданні щодо обставин даної справи, останній повідомив що дійсно під час розгляду цивільної справи №701/1102/18 мав місце факт його висловлювання слідуючого змісту: «Коли ходили по під`їздах оці люди й пропонували за фальшиві свідчення певні гроші то погодились не всі, а погодилися ті, що приходили сюди і йому ці люди на наступний день розказують, що ходили і знайшли тільки тих, що вони знайомі, сидять вечором на лавочці і те, що люди ці розказують...», проте останній зазначив, що дане висловлювання не стосувалося позивача, а носило загальний характер відносно інших присутніх осіб в судовому засіданні і дане висловлювання було лише проявом емоційного стану спричиненого тим, що між ним та ОСОБА_1 тривали та тривають судові розгляди з питання намагання його виселити ОСОБА_1 з частини квартири, що належить йому на праві власності, а також поданням безпідставного позову до нього з приводу встановлення факту укладення договору купівлі-продажу квартири.

Суд зазначає, що наданий позивачем лист опитування мешканців житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 щодо відповідей гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , щодо інформації про не підтвердження факту підкупу свідків ОСОБА_1 (а.с.6), є неналежним та недопустимим доказом, оскільки фактичні свідчення щодо обставин даної справи дані особи безпосередньо суду під час судового розгляду не повідомляли, а тому суд позбавлений можливості щодо висновку автентичності даних показів. Крім того позивачем та його представником в судовому засіданні клопотань про виклик та допит даних осіб не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та надавши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням завдавача шкоди, в зв"язку з чим у задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 213-215, 220, 263, 265, 274 ЦПК України, ст. ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 05.11.2019 р.

Суддя І.Д.Калієвський