Ухвала

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 488/4597/17-ц

провадження № 61-45808св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 06 вересня 2018 року в складі колегії суддів: Царюк Л. М., Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), в подальшому змінено назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -

АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 04 червня 2012 року ОСОБА_2 став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої відповідач погодився з тим, що сторони уклали договір про надання банківських послуг, та отримав кредитну картку «Універсальна». 27 квітня 2014 року

ОСОБА_2 було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої він отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі

12 000,00 грн, зі сплатою за користування кредитом 42 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за цим договором станом на 31 жовтня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 11 214,74 грн, із яких: 5 903,62 грн - заборгованість за кредитом; 3 600,89 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 700,00 грн - заборгованість з пені та комісії, а також штрафи:

500,00 грн - фіксована частина та 510,23 грн - процентна складова.

З урахуванням викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 214,74 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач звернувся до суду з даним позовом за межами загальної позовної давності, оскільки перебіг загальної позовної давності розпочався з дати здійснення боржником останнього платежу за договором про надання банківських послуг, зокрема 20 липня 2014 року, а з позовом банк звернувся

30 листопада 2017 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 06 вересня 2018 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 04 червня 2012 року станом на

30 жовтня 2017 року в розмірі 7 314,15 грн, із яких: 5 903,62 грн - заборгованість за кредитом; 910,53 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та 500,00 грн - штраф за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також 2 608,00 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що порушення умов договору щодо несвоєчасної сплати чергового платежу мало місце 31 грудня 2015 року, тому саме з цієї дати права банку за указаним договором були порушені та у нього виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав, таким чином оскільки до суду з позовом банк звернувся

30 листопада 2017 року, строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідач належним чином не виконував свої кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка має бути стягнута з боржника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 подавдо Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору. Вважав, що наданий банком витяг із умов та правил надання банківських послуг не є належним доказом у розумінні статті 58 ЦПК України

2004 року факту існування боргу. Також банком не надано доказів отримання ОСОБА_2 готівки чи будь-якого іншого використання ним кредитних коштів; не зазначено номеру картки та номер рахунку з якого були отримані чи іншим чином використані грошові кошти та на який вони мали бути повернені; не надано виписки із банківського рахунку. Вважав, що апеляційним судом неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності, у зв`язку із чим неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року було відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Отримавши матеріали цивільної справи, колегією суддів виявлено, що провадження за касаційною скаргою було відкрито на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 11 214,74,00 грн, яка станом на 01 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн x 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Судом касаційної інстанції досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Комітет Міністрів Ради Європи надав Рекомендацію № R (95) 5 від 7 лютого

1995 року, у якій зазначив, що державам-членам слід вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, відкрите Верховним Судом касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, слід закрити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 06 вересня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило