Справа № 188/903/19
Провадження № 2/188/419/2019
21 жовтня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Місюра К.В.
при секретарі: Хандрига Л.І.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (м. Дніпро)
до ОСОБА_1 (с.Дмитрівка)
ВСТАНОВИВ:
0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита;
521,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту,
0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;
8180,81 грн.- заборгованість за нарахованою пенею за прострочене зобовязання;
2498,30 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100.00 грн.,
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
500,00 грн. штраф (фіксована частина),
560,01 грн. - штраф (процентова складова),
а також судові витрати у сумі 1921,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2013 року ОСОБА_1 (далі-Відповідач) отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
АТ КБ`ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашається, що є порушенням законних прав АТКБ «ПриватБанк».
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника банку.
Відповідач в судове засідання не з`явилась надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності.
На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд, керуючись ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №б/н від 12.03.2013 року укладеного між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (с.Дмитрівка), відповідач та позивач визначилися з усіма істотними умовами договору, а саме: банк надав позичальнику кредит в сумі 500,00 грн.
0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита;
521,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту,
0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;
8180,81 грн.- заборгованість за нарахованою пенею за прострочене зобовязання;
2498,30 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100.00 грн.,
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
500,00 грн. штраф (фіксована частина),
560,01 грн. - штраф (процентова складова).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Також, обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти встановлює ч. 1 ст. 1054 ЦК України.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
Умови спірного Договору передбачають відповідальність відповідача за порушення зобов`язань по поверненню суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом.
Відповідно до умов спірного Договору позивачем були нараховані відсотки за несвоєчасне виконання умов кредитного договору в частині оплати грошових коштів, пеня та два види штрафу: 500+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано як штраф так пеню одночасно, що суперечить чинному законодавсту. Суд не погоджується з даною позицією позивача, а тому на думку суду вимога щодо сплати штрафів не підлягає задоволенню.
Крім того згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на період підписання заяви позичальника, встановлено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредиторові будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час підписання заяви позичальника, нечітко або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача пені та штрафів, які нараховані банком, суд приймає до уваги, що заява позичальника від 12.03.2013 року не містить інформації про сторін щодо сплати неустойки, її видів та розміру.
Посилання банка на те, що розмір неустойки (пені, штрафів) визначаються Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.
Саме такий висновок міститься у постановах Верховного суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умова та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року ( провадження № 6-16цс15).
Вданому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст..634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщенні на офіційному сайті позивача неодноразово змінювались самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин ( 12.03.2013 року) до моменту звернення до суду (10.07.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність погоджених із відповідачем Умов та Правил надані банком витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Між тим суду не зрозуміло відповідного до якого пункту договору відноситься заборгованість за нарахування пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., також в умовах договору нічого не вказано щодо заборгованості за простроченим тілом кредиту, тобто звідки випливають ці суми позивачем не вказано та недоведено, ні в позовній заяві, ні в уточненій позовній заяві, тому суд вважає за необхідне відмовити в цих частинах.
З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 77-81, 89, 141, 263, 282 -285 ЦПК України, суд-
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя К. В. Місюра