П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 22-12523 Головуючий у1-й інстанції - Петришин Н. М.

Унікальний № 361/4690/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

у с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року АТ КБ "ПриватБанк" пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23 червня 2008 року у розмірі 15 598 грн 27 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23 червня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до зазначених Умов та правил надання банківських послуг Клієнт надав право Банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Також, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав, тому станом на 30 червня 2017 рік має заборгованість у розмірі 15 598 грн 27 коп., яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова). За таких обстави, позивач просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1600 грн

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду АТ КБ "ПриватБанк" через свого представника, Крилову О. Л. , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.210-214).

Копії апеляційної скарги з додатками та ухвали про відкриття апеляційного провадження направлялися ОСОБА_1 двічі, про існування апеляційної скарги також було повідомлено телефоном, після чого відповідач отримав указану кореспонденцію від суду 21 жовтня 2019 року (а.с.229, 231-235). Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подав.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 23 червня 2008 року АТ КБ «Приватбанк» видав відповідачу кредитну карту з встановленням кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 3 %.

З вищевказаної заяви вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно п. 3.2. та п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг.

Пунктом 6.5. Умов та правил надання банківських послуг передбачається, що клієнт зобов`язався погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Із п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

До матеріалів справи позивачем додано розрахунок заборгованості, зі змісту якого вбачається, що станом на 30 червня 2017 року у ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 598 грн 27 коп., яка складається з: 260,32 грн - заборгованість за кредитом; 11 057 грн 08 коп. - заборгованість по процентах за користуванням кредитом; 3300 грн - заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом, а також штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 250 грн - штраф (фіксована частина); 730 грн 87 коп. - штраф (процентна ставка).

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з наступного.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У заяві ОСОБА_1 про отримання кредиту від 23 червня 2008 року у графі про кредитну картку зазначено, що останньому видано кредитну карту № НОМЕР_1 із терміном дії до 12/11. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. Отже, із 31 грудня 2011 року позивач дізнався про порушення свого права, а тому з цього часу починається трирічний відлік строку, на протязі якого Банк міг би звернутися до суду. Виходячи із зазначеного, датою закінчення строку, на протязі якого позивач міг звернутися до суду є 31 грудня 2014 року. Однак, із позовними вимогами позивач звернувся лише 07 серпня 2017 року, тобто майже через три роки після спливу строків позовної давності.

За таких обставин, позовна заява подана із пропуском строків позовної давності, а тому задоволенню не підлягає.

Хоча у відповіді на заяву про перегляд заочного рішення, представник позивача, посилаючись на п. 3.1.3., зазначає, що відповідач звернувся до Банку із заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії, однак на підтвердження зазначеного стороною позивача не надано доказів того, що відповідач звертався із такою заявою у Банк та на підставі цієї заяви отримав перевипущену карту із новим терміном її дії.

Не підтверджує факт отримання відповідачем перевипущеної карти і надана стороною позивача копія фото відповідача із картою в руках, оскільки із даного фото не можливо встановити час та місце видачі картки, номер картки та термін її дії.

Не підтверджує доводів позовних вимог і виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів про перевипуск кредитної картки. При цьому, представник відповідача категорично заперечує перевипуск кредитної картки за договором, який укладений у формі підписаної відповідачем заяви 23 червня 2008 року.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У даному випадку відповідач у заяві про перегляд заочного рішення одночасно заявив про застосування позовної давності у районному суді (а.с.69,70), що було задоволено.

Задовольняючи заяву відповідача про застосування позовної давності районний суд припустився помилки в обчисленні початку перебігу позовної давності, оскільки не врахував підтвердженого письмовим доказом кінцевого терміну дії картки № НОМЕР_2 до листопада 2015 року (а.с.116, 128).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.11. "Умов і правил надання банківських послуг" карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні карти, включно.

У даному випадку з наявних у справі письмових доказів убачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору № б/н від 23 червня 2008 року отримав карки № НОМЕР_1 із терміном дії до грудня 2011 року та № НОМЕР_2 із терміном дії до листопада 2015 року (а.с.116, 128).

Аргументи відповідача про те, що така картка із строком дії до 11/2015 йому не видавалась, є неприйнятними, оскільки спростовуються наявними у розпорядженні суду письмовими доказами. З виписки по картковому рахунку убачається, що, наприклад, 07 липня 2013 року, 28 липня 2013 року, 12 та 27 грудня 2013 року, відповідач користувався карткою шляхом зняття готівки у відділенні банку та банкоматах (а.с.109).

Отже останній день листопада 2015 року є останнім днем користування кредитними коштами.

Водночас погашення отриманого кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами відповідно до п. п. 2.1.1.12.4., 2.1.1.12.5. "Умов і правил надання банківських послуг" є щомісячним за попередній місяць до 25 числа.

Відтак, ураховуючи відомості наявного у розпорядженні суду розрахунку заборгованості (а.с.3,4), при пред`явленні позову 07 серпня 2018 року у ПАТ КБ "ПриватБанк" не сплив встановлений законом трирічний строк позовної давності до вимог по сплаті відсотків користування кредитними коштами за період з 29.08.2014 до 30.11.2015 (кінцевий термін дії картки № НОМЕР_2 ) у розмірі 1438 грн 57 коп. (1506,04 - 67,47).

Водночас правові підстави для стягнення заборгованості по сплаті відсотків, нарахованих за період з 31 грудня 2015 року до 30 червня 2017 року відсутні, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, який в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 4 ст. 263 ЦПК України апеляційний суд, з метою забезпечення однакового застосування норм матеріального права, вважає за необхідне врахувати при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

У даному випадку строк кредитування закінчився разом із закінченням строку дії картки 30 листопада 2015 року.

Отже позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягають задоволенню на суму 1438 грн 57 коп. (1506,04 - 67,47; а.с.4).

До вимог по сплаті заборгованості за тілом кредиту у розмірі 63 грн. 59 коп. позовна давність спливла, оскільки ця заборгованість мала статус простроченої ще станом на станом на 31 липня 2014 року (а.с.4).

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 63 грн. 59 коп. відсутні та стягненню підлягає 196 грн 73 коп. (260,32 - 63,59 а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Вимоги про стягнення пені та комісії у розмірі 3 300 грн задоволенню не підлягають, оскільки у наданому позивачем розрахунку заборгованості розмір пені та комісії не розмежовано.

Вимоги про стягнення заборгованості по судовий штрафам у розмірі 980 грн 87 коп. також не знайшли свого відображення у наданому відповідачем розрахунку.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За правилом ч. 2 ст. 376 ЦПК неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на встановлені апеляційним судом: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень ч.13 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню 4 000 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті (за мінімальною ставкою) судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (1600 + 2400; а.с.19, 209).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23 червня 2008 року 1 635 (одну тисячу шістсот тридцять п`ять) грн. 30 коп., з яких: 196 грн. 73 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 1438 грн. 57 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, та 4000 (чотири тисячі) грн на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, а всього: 5 635 (п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) грн. 30 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома