Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1768/19
Провадження № 2/273/473/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

13.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн., але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина перебуваює на її повному утриманні. Дочка після автомобільної аварії має травму голови, у зв`язку з чим дитина потребує постійного догляду та лікування. Позивач немає можливості в повній мірі забезпечити належне утримання, лікування дитини, оскільки сама являється особою з інвалідністю третьої групи. Відповідач їздить регулярно на заробітки до ОСОБА_4 , отримує щомісячно дохід близько 20000,00 грн., проте добровільно надавати належну матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, тому вона змушена звертатися до суду за захистом сімейних прав дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило.

Сторони про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки. (а.с. 35,36)

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав в розмірі 1059,00 грн., тобто в мінімальному розмірі, передбаченого Законом для дитини віком від 6 до 18 років. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Свої заперечення обґрунтовує тим, що посилання позивача на ту обставину, що він їздить на роботу до Польщі та отримує щомісячний дохід близько 20000,00 грн. є надуманими. Фактично, він здійснює догляд за повнолітньою непрацездатною особою, у зв`язку з чим щомісячно отримує виплату близько 33,00 грн. Також, він отримує дохід він здачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарському підприємству. Просить суду, взяти до уваги вказані обставини при прийняття рішення, оскільки він надав відповідні документи на їх підтвердження. (а.с.25-27,29,30,31-33)

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.07.1995 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Берестівською сільською радою Баранівського району Житомирської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.07.1995 року. (а.с. 6)

У свідоцтві про народження неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 6,7).

Дитина ОСОБА_3 після травми голови в наслідок автомобільної аварії хворіє на жереб-астенічний синдром з соматофориною вегетативною недостатністю та мігренозними пароксизмами, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №6595 від 19.01.2019 року №554 та № 925, витягами з історії хвороби дитини. (а.с. 7,8,9,)

Згідно з довідкою про склад сім`ї позивача неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьками (сторонами по справі) та знаходиться на їх утриманні. (а.с.10)

Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки, вказана обставина ніким неоспорена та неспростована.

Згідно з даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за 2002-2019 роки, довідки Управління праці та соціального захисту населення від 03.10.2019 року №1042 , даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів №183399404 від 03.10.2019 року, відповідач здійснює догляд за непрацездатною особою, за що отримує плату близько 33,00 грн., у власності має дві земельні ділянки площею 1,1661 (кадастровий номер :02:000:0589) та площею 0,3658 (кадастровий номер :02:000:1044), які перебувають в оренді СГ ТОВ «Мирославль -Агро» () . (а.с.29,30,31-32)

Інші докази про матеріальний стан відповідача в справі відсутні.

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своєї неповнолітньої дитини, які встановлені ст. 180 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату.

За приписами ст. 182 СК України (зі змінами, які діють на день розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2019 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

З урахуванням матеріального становища платника аліментів, його стану здоров`я, матеріального становища дитини, її віку, стану здоров`я, яка має хронічне захворювання у зв`язку з травмою голови під час автомобільної аварії, в межах заявлених вимог, суд вважає що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2200,00 грн. щомісяця (в розмірі, що не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Суд обґрунтовує своє рішенням тим, що інші докази про матеріальний стан відповідача, окрім довідки про розмір плати за догляд за повнолітньою працездатною особою, суду не надано, відповідач має у власності дві земельні ділянки як здані в оренду юридичній особі, тому вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на свій замалий щомісячний дохід в сумі 130,00 грн., судом оцінюється критично, оскільки такі дії відповідача свідчать про бажання всіляко зменшити свої витрати на утримання дитини, тому вони не беруться до уваги судом, як такі що можуть достовірно та повно свідчити про матеріальні доходи відповідача. Суд не приймає визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1059,00 грн., оскільки таке визнання суперечить інтересам хворої дитини, суперечить засадам цивільного судочинства, а саме справедливості та ефективного захисту порушених прав дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд покладає на сторони судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних, а саме з відповідача на корить держави слід стягнути судовий збір в сумі 563,49 грн. Решта судових витрат по сплаті судового збору в сумі 204,91 грн. компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за пред`явлення вказаної позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180-184, 192 СК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2200,00 грн. (дві тисячі двісті гривень 00 копійок), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2019 року та до повноліття дочки ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 563,49 (п`ятсот шістдесяти трьох гривень 49 копійок).

Решту судових витрат по сплаті судового збору в сумі 204,91 грн. (двісті чотири гривні 91 копійок) компенсується за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна