Рішення
Іменем України
16 жовтня 2019 року місто Чернігів

Справа №751/3541/19

Провадження №2/751/942/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Грищенко Н. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

представники органу опіку та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради - Карпенко Т.М. , ОСОБА_3

представник органу опіку та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради - Бондаренко Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів та позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на користь позивача на утримання дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття; позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивовано тим, що сторони від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 . Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.08.2015 року шлюб між батьками розірвано. Згідно із рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігові від 24 травня 2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 2/7 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Відповідач добровільної допомоги на їх утримання не надає, аліменти сплачує шляхом перерахування із заробітної плати.

Зазначає, що діти постійно проживають з позивачем, відповідач проживає окремо з іншою жінкою, з якою веде спільне господарство. Діти утримуються за її кошти, тільки вона переймається їх вихованням, здоров`ям, життям та навчанням. Протягом останніх 6 років відповідач зовсім не цікавиться життям та здоров`ям дітей, з дітьми не спілкується, не цікавиться їх навчанням, не відвідує школу, де навчаються діти. Відвідування батьківських зборів, спілкування з класними керівниками та вчителями повністю здійснює позивач. У позивача та її дітей складне матеріальне становище у зв`язку з тим, що відповідач здійснюючи психологічний тиск та фізичне насилля на позивача та малолітніх дітей, вигнав з квартири, в якій вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , та продав її. Частина аліментів та вся заробітна плата використовується на оплату житла, яке вона орендує. На даний час відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України. Відповідно до законодавства він користується пільгами та отримує непогану заробітну плату. Крім того , працює у Чернігівській ТЕЦ «ТОВ фірма ТЕХНОВА» електромонтером. З телефонного повідомлення з «Укрексімбанк» позивачу стало відомо про наявність у відповідача депозитних валютних рахунків, з яких він дітям нічого не платить.

08.07.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов з додатками (а.с.130-133).

Заперечення обґрунтовані тим, що у 2014 році, під час першої хвилі мобілізації, відповідачем було залишено позивачці картку на отримання його заробітної плати, у неї була можливість отримувати кошти на забезпечення потреб спільних дітей, крім того вона не сплачувала комунальні послуги за квартиру, в якій мешкала. Спілкування з дітьми відбувалось через засоби мобільного зв`язку постійно. До розірвання шлюбу він постійно займався вихованням дітей, спілкувався з ними, відвідував дитячий садок, потім школу.

За рішенням суду з доходів відповідача утримується майже 60 відсотків заробітної плати. Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.05.2018 року про зменшення розміру аліментів, позивачкою не оскаржувалось. Зазначає, що нічим не доводиться факт погіршення матеріального становища позивача або ж покращення матеріального становища відповідача. Позивачка докази для підтвердження факту оренди житла не надала, не зазначила в позові фактичне місце проживання її з дітьми. Крім того, позивачка має дві квартири: одна належить їй на праві приватної власності та зареєстрована на її дівоче прізвище « ОСОБА_6 », друга квартира, яка отримана відповідачем від відомства, в якому на той час проходив службу, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Квартиру було залишено позивачці з дітьми, у 2015 році він знявся з реєстрації за даною адресою.

Щодо продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , дана квартира належала відповідачу на праві приватної власності. Позивач з дітьми проживала на підставі рішення суду, близько 5 років не сплачувала комунальні послуги, утворила заборгованість. При виїзді з квартири позивачкою було вивезено все, залишила після себе квартиру у непридатному для проживання стані. ОСОБА_1 постійно вчиняла сварки, коли він приїздив до м. Чернігова, всі його приїзди закінчувалися скаргами на адресу його керівництва. Після розлучення, він неодноразово пропонував дочці- ОСОБА_4 путівки на відпочинок на море, але були відмови. Після чергової скарги ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, у 2016 році відповідача було направлено у відрядження в зону АТО терміном на один рік. На даний час він проходить службу за контрактом в смт. Варва, Чернігівської області та проживає в м. Прилуки , тому не має фізичної можливості часто приїздити до дітей.

У відзиві на позовну заяву від 03.09.2019 року ( а.с. 183), відповідач зазначає , що позивачка звернулася до служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради щодо доцільності позбавлення його батьківських прав. 15.08.2019 року з його участю відбулося відповідне засідання, комісією було прийняте рішення щодо недоцільності позбавлення батьківських прав. Після засідання комісії, по телефону, відповідачу повідомили проте, що комісія змінює своє рішення. Він звернувся до служби у справах дітей з проханням надати копію рішення, але отримав відмову, тому йому не відома мотиваційна частина рішення комісії. Серед матеріалів справи, яка розглядалась на комісії у справах дітей, була наявна заява сина ОСОБА_7 ніби то з дитинства він бив його по голові, внаслідок чого у нього погіршився зір, але жодних документальних підтверджень цьому немає. Зазначає, що в листі отриманому відповідачем в 2016 році йдеться про те, що діти бажають з ним спілкуватися. В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_8 на рішення щодо розлучення, позивач зазначала, що діти хочуть мати повну родину. Ці факти суперечать змісту заяви написаної сином ОСОБА_7 під тиском матері та її родичів. Також, відповідач вказує, що протягом 2016 року позивач декілька разів приїздила до м. Прилуки, спілкувалася з сусідами та родичами теперішньої дружини відповідача і повідомила їм, що має намір повернути батька дітям. Вважає, що будь-які підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.06.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.07.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

У вступному слові позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила , що просить позбавити її колишнього чоловіка батьківських прав , оскільки він проти сплати аліментів, не дає згоди на виготовлення закордонних паспортів дітям. Не дає згоди на приватизацію квартири, в якій вона та діти зареєстровані, вона немає права без згоди батька ні виписати дітей , ні прописати. Батько не спілкується із дітьми та не виховує їх. Одночасно повідомила, що вона найнявши квартиру, не повідомляла чоловіка про місце проживання дітей. Не заперечила, що за комунальні послуги у квартирі по АДРЕСА_3 не сплачувала. Пояснила , що їй порекомендувала не платити адвокат, яка її консультує. На даний час не достатньо аліментів, які сплачує відповідач, оскільки наймає квартиру, платить за комунальні послуги за орендовану квартиру та квартиру , в якій зареєстрована . Також необхідно витрачати кошти на утримання дітей. Відповідач збагатився , оскільки продав дачу; квартиру, яку йому подарував батько ; йому постійно підвищують зарплату.

Відповідач у вступному слові заперечив щодо позову. Пояснив, що після розлучення , він залишив колишній дружині та дітям квартиру, яку отримав на сім`ю, більше п`яти років там не був , розпоряджається нею позивачка. Розмір аліментів, які він сплачує на утримання дітей є достатнім , більше 7 тисяч гривень. Йому відомо що у позивачки є мужчина із Росії , тому він проти щоб діти виїжджали у Росію. Також він проти щоб на даний час була приватизована квартира, коли діти неповнолітні. З дітьми він не може спілкуватись, бо як тільки приходить вони викликають поліцію. Йому відомо що діти навчаються у школі № 30, але відвідувати школу він немає можливості. Проте де проживають діти він дізнався у службі у справах дітей. Він не може зрозуміти позивачку , чому вона наймає іншу квартиру і витрачає для цього значні кошти.

Суд також вислухав думки дітей : ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які повідомили що батько їх покинув, не вважає своїми дітьми, виганяв із квартири діда, де вони проживали із матір`ю. Коли приходив чинив моральний тиск , вони викликали поліцію. Спочатку вони хотіли спілкуватись із батьком , а після того як він вигнав їх із квартири, не хочуть.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивачки. Її дочка ОСОБА_1 після одруження проживала із ОСОБА_2 у квартирі його батька ОСОБА_11 за адресою : АДРЕСА_3 , а свекри проживали у селі. Коли зять ОСОБА_2 отримав двохкімнатну квартиру у АДРЕСА_2 , із сім`єю продовжували жити у батьківській квартирі. Квартиру по вул. Елеваторна не ремонтували, зять здавав квартирантам. ОСОБА_2 був звільнений з роботи, один рік не працював, потім пішов служити і не повернувся , пішов жити в іншу сім`ю . Його батько- ОСОБА_11 виганяв дочку та діти з квартири , подав до суду про виселення. У задоволенні позову було відмовлено , дочка із дітьми після цього ще 4 роки проживали. У квартирі , яку їм дали по вул. Елеваторній дочка із дітьми зареєстровані , але не проживають, вони найняли собі для проживання іншу. ОСОБА_2 виганяв її дочку та дітей із батьківської квартири , виривав замки , визивали поліцію , швидку. Вона бачила , як зять бив сина ОСОБА_7 , а саме давав підзатильники, коли проживав із дочкою у шлюбі. Їй відомо, що коли ОСОБА_11 переписав квартиру на сина- ОСОБА_2 , дочка перестала платити за комунальні послуги по цій квартирі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що є батьком ОСОБА_1 . Його колишній зять ОСОБА_2 тільки рахувався батьком , як пішов у другу сім`ю участі у вихованні дітей не приймає. Йому як дідусю прийшлось виховувати внуків, водити у садок, купляти продукти. ОСОБА_2 завжди казав, що він дітям залишив квартиру та сплачує аліменти . Бачив, як одного разу в 2018 році він бив ОСОБА_9 . Замки зять ламав у квартирі за адресою : АДРЕСА_3 , яка належала його батьку.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він є рідним братом ОСОБА_1 . Діти його сестри постійно знаходяться в емоційному стані, батько виламував двері у квартирі , де вони проживали за адресою по АДРЕСА_3 . На даний час вони проживають теж на вул. Всіхсвятська, в квартирі яку наймають, оскільки сестрі рядом на роботу, батьки рядом проживають і дітям в школу близько. Свідком того , що батько бив дітей він не був, зі слів ОСОБА_7 чув, але ні в які органи не звертався.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила , що вона є рідною тіткою ОСОБА_1 . Коли вона приходила до ОСОБА_1 на квартиру по АДРЕСА_3 , чоловік- ОСОБА_2 лежав на дивані , з дітьми не хотів спілкуватись. Свідком того, що дітей бив не була. Він міг красиво та переконливо говорити , але нічого не робив. Коли у 2012 році пішов від сім`ї , разом зі своїм батьком почали виганяти дочку та дітей із квартири батька.

Представники органу опіки та піклування Деснянської та Новозаводської у місті Чернігові ради підтримали позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, щодо збільшення розміру аліментів поклалися на розсуд суду .

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ) , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 ( копія свідоцтва про народження НОМЕР_2 ) (а.с.15)

Батьками дітей записані: ОСОБА_2 батько та ОСОБА_1 мати ( а.с.15,16)

Шлюб між подружжям розірвано згідно із рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.08.2015 року (а.с.8).

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.05.2018 року змінено розмір стягнутих аліментів за рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.07.2015 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2/7 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.9-13).

Згідно копії довідки про доходи, ОСОБА_1 працює в ТОВ «АЛЬЯНС МАРКЕТ» на посаді продавця продовольчих товарів та отримує заробітну плату в середньому 6000 гривень на місяць (а.с.18).

Згідно із довідкою управління адміністративних послуг № 3335 від 16.04.2019 року позивачка ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_4 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 з 07.10.2003 року , син ОСОБА_5 зареєстрований за цією адресою з 23.01.2007 року ( а.с. 17).

Із змісту листа військового комісара Чернігівського обласного ТЦК та СП № 1070 від 23.04.2019 року, позивачка неодноразово зверталася до керівництва , де працює відповідач, з приводу негативної поведінки ОСОБА_2 у побуті та стягнення аліментів. Згідно довідки фінансового органу, з ОСОБА_2 регулярно і вчасно відраховуються кошти на сплату аліментів, у 2018 році з грошового забезпечення утримано 45 тисяч 843 гривні , у 2019 році - 19 тисяч 589 гривень ( а.с. 20)

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, двохкімнатна квартира за адресою : АДРЕСА_3 належала ОСОБА_11 , який ІНФОРМАЦІЯ_5 подарував її сину - ОСОБА_2 , який продав дану квартиру ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с. 25-28)

Позивачка неодноразово, після розірвання 13.08.2015 року шлюбу , зверталась із заявами до працівників поліції про те, що її колишній чоловік ображає дітей та погрожує їй; до служб у справах дітей Городнянської райдержадмінінстрацї та Прилуцької міськради з приводу вчинення психологічного тиску на дітей батьком - ОСОБА_2 , його дружиною ОСОБА_16 та дідусем ОСОБА_11 . Згідно листа служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради від 23.10.2015 року психологічний тиск з боку чоловіка та його батька здійснювався внаслідок наявності конфлікту через житлове питання (а.с.77).

В матеріалах справи містяться витяги із ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про завдання ОСОБА_2 дочці тілесних ушкоджень ( а.с. 65) та за заявою ОСОБА_2 про викрадення ОСОБА_1 особистих речей ( а.с.129)

Із рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 06.10.2015 року вбачається, що батько відповідача ОСОБА_11 звертався до суду про виселення позивачки із дітьми із належної йому квартири , що знаходиться у АДРЕСА_4 у задоволенні позову відмовлено ( а.с. 156)

Відповідно до висновку виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 27.08.2019 року, ОСОБА_1 проживає із дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_5 . Орган опіки та піклування вивчивши матеріали справи вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дітей : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 209-211)

Службою у справах дітей Новозаводської районної у місті Чернігові ради 27.09.2019 року проведено обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 та її дітей за адресою реєстрації : АДРЕСА_2 . Згідно акту обстеження умов проживання двохкімнатна квартира знаходиться на 3 поверсі 10 поверхового будинку , з усіма зручностями . На момент обстеження квартира обладнана необхідними меблями та побутовою технікою . У квартирі відсутні речі особистого вжитку та продукти харчування . Квартира придатна для проживання дітей . За цією адресою ОСОБА_1 та її діти : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають ( а.с.223)

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно з ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, вчиняють їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

При визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Факт заперечення відповідача про позбавлення його батьківських прав , його участь у судовому засіданні, участь при розгляді питання про позбавлення його батьківських прав органом опіки та піклування , вказує на те, що батько дітей бажає брати участь у їх вихованні .

В судовому засіданні неповнолітні діти пояснили , що батько покинув їхню сім`ю , вигнав їх із квартири , в якій вони проживали із матір`ю, вчиняв психологічний тиск , тому вони не бажають із ним спілкуватись.

Суд не може покласти в основу рішення про позбавлення батьківських прав пояснення позивача , свідків та дітей про те, що батько виганяв колишню дружину із дітьми із квартири по АДРЕСА_3 , оскільки дана квартира належала батьку відповідача, відповідач після розірвання шлюбу не проживав у даній квартирі та у квартирі що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка була виділена на сім`ю та в якій зареєстровані лише позивач та діти.

Відповідач у судовому засіданні пояснював , що він залишив квартиру по АДРЕСА_2 для дітей, в інтересах дітей не дає згоди на їх приватизацію, щоб позивачка не продала квартиру. Він працює та сплачує аліменти на утримання дітей.

В судовому засіданні підтверджено , що відповідач знятий із реєстрації за адресою по АДРЕСА_2 , в цій квартирі зареєстровані позивачка та діти , квартира придатна для проживання , але позивачка із дітьми в даній квартирі не проживають. Також позивачкою підтверджено, що після того , як квартиру по АДРЕСА_3 відповідач отримав у дар , вона за комунальні послуги не сплачувала.

Позивачкою не надано суду належних і допустимих доказів, на підставі яких суд міг би встановити , що батько дітей особливо неблагонадійний та спілкування з ним суперечить інтересам дітей.

У ст.19 СК встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З висновком органу опіки та піклування від 27.08.2019 року суд не погоджується , оскільки він суперечить дослідженим у судовому засіданні доказам.

Судом не встановлено що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків , тому у задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити .

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи, що з дня винесення Новозаводським районним судом міста Чернігова 24 травня 2018 року рішення про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, збільшився прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, відповідач сплачує аліменти за іншими виконавчими листами, має постійне місце роботи, тому позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями статтями 19, 150, 155, 164, 165, 192 Сімейного кодексу України, статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

Вирішив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів та позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Змінити розмір стягнутих аліментів за рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.05.2018 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відмовити .

Виконавчий лист № 751/1399/18 виданий на підставі рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 травня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Чернігова на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2/7 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Ново заводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 24 жовтня 2019 року.

Суддя С. М. Ченцова