Справа № 127/4246/19
Провадження № 22-ц/801/2040/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуСправа № 127/4246/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) - Олексієнко Анатолій Максимович,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 08 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Алєксєєнка В. М. у м. Немирів, дата складення повного тексту відповідає даті його постановлення, -

в с т а н о в и в:

11 лютого 2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.02.2013 відповідач отримав кредит у розмірі 1 000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2018 становить 11 830,91 гривень, яку позивач просив стягнути.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 08 серпня 2019 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299 - 11 830,91 гривень заборгованості за кредитним договором від 05.02.2013 року, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що позивачем виконано свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, а відповідач в порушення умов договору суму боргу не повернув.

З таким рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , 22 серпня 2019 року подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки термін повернення кредиту був 05.02.2016 року, а Банк звернувся з позовом 11.02.2019 року, однак така заява була проігнорована судом першої інстанції, в рішенні відсутня будь-яка мотивація з цього приводу.

30 вересня 2019 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу від АТ КБ «ПриватБанк», в яких Банк зазначає про безпідставність апеляційної скарги, оскільки 14.11.2016 року ОСОБА_1 здійснив останній платіж по поверненню кредитних коштів, тому й строк звернення до суду слід рахувати з 14.11.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

-05.02.2013 відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач виявив бажання отримати картку «Універсальна» з передбаченим лімітом 1 000 грн. (а. с. 7);

-до матеріалів справи банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/;

-згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.12.2018 становить 11 830,91 гривень, з яких: 1 631,39 гривень - заборгованість за кредитом; 8 059,95 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1 000 гривень - заборгованість по пені і комісії;500 гривень - штраф (фіксована частина); 539,57 гривень - штраф (процентна складова) (а. с. 5-6).

-Відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 38 - 39);

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 - 79 ЦПК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що мав місце договір приєднання та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету, в якості погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Велика Палата Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети - заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Судом першої інстанції не було враховано згадану позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року, що призвело до невірного вирішення спору. Також, не зважаючи на те, що в апеляційній скарзі не йдеться про таку підставу скасування рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне, враховуючи положення статті 367 ЦПК України, вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки поза її увагою залишилась явна незаконність рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення процентів, пені та штрафів.

Судом було вірно встановлено факт укладення кредитного договору між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 шляхом отримання позичальником кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, та використання позичальником кредитних коштів, матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів: анкета-заява, розрахунок заборгованості, не заперечення з боку відповідача факту користування кредитними коштами та наявність заборгованості по їх поверненню, що випливає з поданої ним заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с.64).

Стосовно доводів апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції наслідків спливу позовної давності, слід зазначити наступне: відповідачем Олексієнком 05.04.2019 року було подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с.64), однак в рішення суду першої інстанції будь-які мотиви щодо відхилення, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.

Вирішуючи клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, слід зазначити таке: за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості ( а.с. 3-6), 14 листопада 2016 року ОСОБА_1 здійснив погашення заборгованості за процентами в розмірі 230 грн., позов було подано 11 лютого 2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності ( статі 257 ЦК України). Відтак підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимоги про повернення кредитних коштів, - немає та в частині вимог про стягнення 1 631,39 грн. заборгованості за кредитом позов підлягає до задоволення..

Як уже зазначалося вище, в частині вирішення спору про стягнення процентів, пені та штрафів, висновок суду першої інстанції є невірним та в цій частині оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового:

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного в Постанові від 03.07.2019 року зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відтак, оскільки анкета-заява ОСОБА_1 (а.с.7) не містить умов щодо розміру процентів, нарахування пені та штрафів, немає підстав для висновку, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом приєднання та відповідно немає підстав для стягнення 8 059,95 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом, 1 000 гривень заборгованості по пені і комісії; 500 гривень штрафу (фіксована частина); 539,57 гривень штрафу (процентна складова), - немає та в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення: з відповідача слід стягнути на користь позивача 1 631,39 грн. заборгованості за кредитом, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України апеляційний суд виходить із такого розрахунку: (1921 грн 00 к. - сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви + 2 881 грн 50 к. - сума судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги) / 11 830 грн. 91 к. - ціна позову Х 1 631 грн 39 к. - розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення), що становить 662 грн 23 к. і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 08 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», 01001, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 лютого 2013 року розмірі 1 631, (одна тисяча шістсот тридцять одна) грн 39 к.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 8 059,95 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом, 1 000 гривень заборгованості по пені і комісії; 500 гривень штрафу (фіксована частина), 539,57 гривень штрафу (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», 01001, , понесені ним судові витрати в розмірі 662 грн. (шістсот шістдесят дві) грн 23 к.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. В. Ковальчук

підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

головуюча суддя Т. М. Шемета