Справа № 158/1601/19
Провадження № 2/0158/549/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2019 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділу Державної виконавчої служби, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Кузьміч Надія Володимирівна, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва та рішення про державну реєстрацію та застосування наслідків недійсності правочину, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луцького районного відділу Державної виконавчої служби, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Кузьміч Надія Володимирівна, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва та рішення про державну реєстрацію та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
Таким чином, з електронних торгів було продано належну йому земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості відповідача.
На підставі викладеного згідно з уточненими позовними вимогами, просить визнати недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «Сетам» 08 листопада 2017 року щодо реалізації земельної ділянки площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, застосувавши наслідки недійсності правочину у виді двосторонньої реституції, повернути у власність ОСОБА_1 вказану земельну ділянку, стягнути зі Луцького РВ ВДС грошові кошти на користь ОСОБА_2 , визнати незаконним та скасувати свідоцтво від 13 лютого 2019 року, видане приватним нотаріусом Кузьміч Надією Володимирівною Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області, яким посвідчено право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_2 та визнати незаконним рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Кузьміч Надії Володимирівни Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору.
Відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого визнає позовні вимоги щодо визнання недійсними електронних торгів та просить застосувати наслідки недійсності правочину стягнувши на його користь з Луцького РВ ДВС на його користь грошових коштів. Сплачених ним за придання земельної ділянки.
Відповідачем ДП «СЕТАМ» також було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять в задоволенні позову відмовити, так як прилюдні торги були проведені відповідно до вимог чинного законодавства, підготовкою документів щодо реалізації майна на торгах займався Луцький РВ ДВС, відповідно торги були проведені на підставі наданих ними документів і з дотриманням усіх відповідних процедур та порядків.
Відповідачем Луцьким РВ ДВС також було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, так як в ході виконавчого провадження ними було встановлено, що у боржника ОСОБА_3 наявна земельна ділянка, будь-яких відомостей про те, що спірна земельна ділянка була відчужена у них не було, тому відповідно до чинного законодавства дана земельна ділянка була реалізована на публічних торгах в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, згідно з поданою заявою просили проводити розгляд справи у їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили суд їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 та в судове засідання також не з`явилися, згідно з поданою заявою просили проводити розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують.
Представника відповідачів ДП «Сетам» та Луцького РВ ДВС, представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Волинській області та третя особа приватний нотаріус Кузьміч Н.В. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як передбачено ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 182 ЦК України, в редакції чинній на дату укладення договору купівлі-продажу, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Статтею 125 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла на дату укладення договору купівлі-продажу позивачем, визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України в тій же редакції право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Частина друга цієї статті вказує, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.
Відповідно до п. 14, 15 Постанови Кабінету міністрів України від 9 вересня 2009 р. N 1021, в редакції, яка діяла станом на 21.04.2010 року (Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ N 1051 (1051-2012-п) від 17.10.2012) «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» у разі здійснення нотаріусом у встановленому законом порядку відмітки про перехід права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правового договору або свідоцтва про право на спадщину вносяться відомості до розділу 3 Поземельної книги «Земельна ділянка. Права власності, постійного користування». Дата внесення відомостей є датою державної реєстрації переходу права власності на земельну ділянку. Реєстраційний номер відомостей про реєстрацію переходу права власності до нового власника земельної ділянки складається з кадастрового номера земельної ділянки, номерів відповідного розділу Поземельної книги та запису в розділі. Кадастровий номер земельної ділянки, номери розділу Поземельної книги та запису в розділі відокремлюються між собою розділовим знаком - двокрапкою.
Відповідно до Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 06.05.2009 року «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку» відмітка про перехід права власності на земельну ділянку здійснюється на сторінках державного акта, де знаходиться план зовнішніх меж земельної ділянки, план меж земельної ділянки, починаючи з верхнього лівого кута зверху вниз, зліва направо. Нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земельної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з державного реєстру земель проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку.
Пунктом 4 даного порядку визначено, що Територіальний орган Держкомзему за місцем знаходження земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня подання до нього документа про перехід права власності на земельну ділянку проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї. Власник земельної ділянки подає для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку такі документи: а) державний акт з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку; б) цивільно-правовий договір про відчуження земельної ділянки у разі набуття права власності на земельну ділянку за таким договором або свідоцтво про право на спадщину.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 439 від 06.05.2009 року «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку» установлено, що державні акти, долучені до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, можуть бути замінені у разі добровільного звернення громадян та юридичних осіб, до яких переходить право власності на земельну ділянку.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції В.О. Копетюком під час примусового виконання виконавчого листа № 2-1786/10 від 22.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь БМ «Банк» заборгованості за кредитом 877 296, 16 гривень та судових витрат 1820 гривень, накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, ОСОБА_3 , а в подальшому реалізовано через електронні торги.
Згідно з актом про проведені електронні торги від 28.11.2017 року та протоколу № 295839 від 08.11.2017 року проведення електронних торгів вбачається, що реалізацією земельної ділянки займалось Державне підприємство «Сетам», електронні торги з реалізації описаного та арештованого майна, що належить ОСОБА_3 - земельної ділянки, площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області відбулись 08.11.2017 року, переможцем торгів визнано ОСОБА_2 , майно придбано за сумою 547 128 гривень, дане майно належить боржнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВЛ № 004683 від 27.12.2004 року (а.с. 16).
Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 13.02.2019 року приватним нотаріусом Кузьміч Н.В. Ківерцівського районного нотаріального округу проведено реєстрацію земельної ділянки площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке, ківерцівського району Волинської області за ОСОБА_2 .
Згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Умови і порядок проведення електронних торгів визначено «Порядком реалізації арештованого майна», затвердженим наказом Міністерства юстиції Україні від 29.09.2016 року № 2831/5.
Таким чином, судом, державний виконавець під час передачі на реалізацію конфіскованого майна боржника ОСОБА_3 не встановив достовірно, чи належить спірне майно йому на праві власності, внаслідок чого на електронних торгах було реалізовано майно, яке не належало боржнику.
Аналізуючи правову природу процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажі майна, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, отже, така процедура є правочином.
Враховуючи, що відчуження майна з електронних прилюдних торгів є угодою купівлі-продажу, тому дана угода може визнаватись недійсною в судовому порядку відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Такий висновок узгоджується і з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру електронних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.
Як передбачено ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Вважаю, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Таким чином, з врахуванням вище зазначеного, електронні торги проведені з порушенням вимог законодавства, зокрема, при проведенні вищевказаних електронних торгів були порушені права позивача, як власника спірної земельної ділянки. А відтак, позовна вимога про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством «Сетам» 08 листопада 2017 року щодо реалізації земельної ділянки площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області, підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.
Оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.
Вказаний у ч. 1 ст. 388 ЦК України перелік підстав, коли власник має право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Виключенням є закріплене у ч. 2 ст. 388 ЦК України правило, згідно з яким майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
У матеріалів справи вбачається, що реалізація спірної земельної ділянки відбулася у примусовому порядку у зв`язку з виконанням рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в користь БМ «Банк».
У пункті 30 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» роз`яснено, що застосовуючи положення ч. 2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його у результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.
Під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. Продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісний набувач, у якого майно не може бути витребувано за будь-яких умов.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 жовтня 2011 року у справі № 3-98гс11.
За положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.
При цьому норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке пізніше набувач відчужив третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.
Захистити порушені права особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливо шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. (постанова судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 р. у справі № 6-140цс14).
З врахуванням викладеного, вважаю, що моя позовна вимога про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області підлягає до задоволення з наведених вище підстав.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 265, 354-355 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3, 10, 13, 77-82, 89, 137, 141, 229, 247, 263- 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 317, 319, 387, 388, 650, 655, ч. 4 ст. 656 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу України, ст. ст. 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження», п.14, 15 "Порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі", затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 9 вересня 2009 р. N 1021, п. 2 "Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції Україні від 29.09.2016 року № 2831/5, п. п.2, 4 постанова Кабінету Міністрів України № 439 від 06.05.2009 року «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку", суд, -
у х в а л и в :
Визнати недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «Сетам» 08 листопада 2017 року щодо реалізації земельної ділянки площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, застосувавши наслідки недійсності правочину у виді двосторонньої реституції.
Повернути у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Стягнути з Луцького районного відділу Державної виконавчої служби на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 547 128 (п`ятсот сорок сім тисяч сто двадцять вісім) грн. внесені на оплату за придбану земельну ділянку площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області, цільове призначення, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно акту держаного виконавця про прилюдні торги від 28.11.2017 року, шляхом списання Головним управлінням державної казначейської служби України у Волинській області коштів з рахунків державної служби, а в разі їх відсутності у передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Визнати незаконним та скасувати свідоцтво від 13 лютого 2019 року, видане приватним нотаріусом Кузьміч Надією Володимирівною Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області, яким посвідчено право власності на земельну ділянку площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158, що розташована на масиві «Гуща», с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за ОСОБА_2 .
Визнати незаконним рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Кузьміч Надії Володимирівни Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0961 га, кадастровий номер 07218828:01:001:0158.
Стягнути з Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства «Сетам» та ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) грн. 60 коп., по 1024 (одна тисяча двадцять чотири) грн. 53 коп. з кожного.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІНПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Луцький районний відділ Державної виконавчої служби, вул. Винниченка, 27а м. Луцьк Волинської області, .

Державне підприємство «Сетам», вул. Стрілецька, 4-6 м. Київ, .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , ІНПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Кузьміч Надія Володимирівна, вул. Грушевського, 12 м. Ківерці Волинської області.

Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, вул. Винниченка, 67 м. Луцьк Волинської області.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст судового рішення складений 25.10.2019 року