Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 758/3183/15-ц

провадження № 61-31404св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік»,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ДДЗ-Ресурс» ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ», яке є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік», на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року у складі судді

Декаленко В. С. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 листопада

2017 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кравець В. А.,

Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік» (далі - ТОВ «Голден Деррік») про стягнення заборгованості, 3% річних та пені, мотивуючи свої вимоги тим, що будучи новим кредитором на підставі договору № 2 про уступку права вимоги від 24 січня 2013 року має право замість первісного кредитора ТОВ «ДДЗ-Ресурс» пред`явити вимоги про стягнення з ТОВ «Голден Деррік» заборгованості за договором про надання безвідсоткової позики від 08 лютого 2012 року № 3/01-12, укладеного між ТОВ «ДДЗ-Ресурс» (кредитор) та ТОВ «Голден Деррік» (позичальник), за умовами якого кредитор надав позичальнику безвідсоткову позику в розмірі 1 015 000,00 грн, а останній зобов`язався повернути позику в термін, визначений договором, однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись статтями 55, 124 Конституції України, статтями 6, 11, 15, 16, 202, 251, 252, 254, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 546, 547, 549, 551, 599, 625, 626, 627, 629, 1046 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь: заборгованість за договором про надання безвідсоткової позики від 08 лютого 2012 року

№ 3/01-12 в розмірі 1 044 782,60 грн (один мільйон сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят дві грн 60 коп.), що складається із заборгованості у сумі

1 015 000,00 грн, 3% річних у сумі 1 835,34 грн, пені у сумі 27 947,26 грн, а також стягнути документально підтверджені судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи в суді першої інстанції, а саме: суму судового збору у розмірі 3 654,00 грн та 121,80 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Голден Деррік» на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 1 015 000,00 грн, 3% річних у сумі

1 835,34 грн, пеню в сумі 27 947,26 грн та судовий збір у сумі 3 775,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 повністю доведені, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листопаді 2017 року засобами поштового зв`язку, товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (далі - ТОВ «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ»), посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Подільського районного суду

м. Києва від 15 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року скасувати й ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, не було належним чином встановлено фактичні обставини справи, зокрема факт отримання та дату отримання ТОВ «Голден Деррік» безвідсоткової позики за договором

від 08 лютого 2012 року № 3/01-12, встановлені судом обставини ґрунтуються на неналежних доказах, судом не застосовано норму закону, яка підлягала застосуванню. Крім того, не погоджується заявник і з висновками судів про належне повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, вважає такий висновок необґрунтованим та таким, що зроблений з порушенням норм процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 758/3183/15-ц з Подільського районного суду м. Києва.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 травня 2018 року справу № 758/3183/15-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу № 758/3183/15-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 07 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДДЗ-Ресурс» було укладено договір про надання безвідсоткової позики № 2/01-12 у розмірі 1 150 000,00 грн.

На виконання умов вказаного договору № 2/01-12 від 07 лютого 2012 року надання безвідсоткової позики було здійснено трьома траншами, що підтверджується квитанціями від 09 лютого 2012 року № 10 на суму

450 000,00 грн, від 15 січня 2012 року № 11 на суму 400 000,00 грн. та від 16 лютого 2012 року № 12 на суму 300 000,00 грн.

08 лютого 2012 року між ТОВ «ДДЗ-Ресурс» та ТОВ «Голден Деррік» було укладено договір про надання безвідсоткової позики № 3/01-12 у розмірі

1 015 000,00 грн.

На виконання умов вказаного договорувід 08 лютого 2012 року № 3/01-12, позика була надана ТОВ «ДДЗ-Ресурс» 16 лютого 2012 року, що підтверджується платіжним дорученням від 16 лютого 2012 року № 701 на суму 1 015 000,00 грн.

В пункті 5 договору від 08 лютого 2012 року № 3/01-12 сторонами було погоджено, що термін повернення позики або траншу складає 3 (три) роки, починаючи з дати фактичного отримання коштів.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 24 січня 2013 року ТОВ «ДДЗ-Ресурс» повернуло позивачу суму в розмірі 135 000,00 грн, а тому залишок боргу вказаного товариства перед ОСОБА_1 склав 1 015 000,00 грн.

У подальшому, а саме 24 січня 2013 року між ТОВ «ДДЗ-Ресурс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2 про уступку права вимоги, відповідно до умов якого до позивача перейшли права кредитора щодо боржника - ТОВ «Голден Деррік» за договором про надання безвідсоткової позики від 08 лютого 2012 року № 3/01-12.

Умовами договору уступки права вимоги, укладеного між ТОВ «ДДЗ-Ресурс» та ОСОБА_1 , було передбачено взаємозалік грошових зобов`язань, оскільки ТОВ «ДДЗ-Ресурс» мало перед ОСОБА_1 борг у розмірі

1 015 000,00 грн, у зв`язку з чим і був укладений вказаний Договір уступки права вимоги, який на підставі пункту 7.1 набув чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Пунктом 1.1 статті 1 «Предмет угоди» договору про уступку права вимоги від 24 січня 2013 року № 2 передбачено, що первісний кредитор уступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, належне первісному кредиторові, і стає кредитором за договором про надання безвідсоткової позики від 08 лютого 2012 року № 3/01-12, укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Голден Деррік».

Пунктом 1.2 статті 1 «Предмет угоди» договору про уступку права вимоги від 24 січня 2013 року № 2 визначено, що за даним договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в розмірі, визначеному пунктом 2.1 цієї угоди.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 «Предмет угоди» договору про уступку права вимоги від 24 січня 2013 року № 2, уступка права вимоги, передбачена даним Договором, за зобов`язанням боржника від первісного кредитора до нового кредитора визначена сторонами в сумі 1 015 000 (один мільйон п`ятнадцять тисяч) гривень.

Крім того, пунктом 5.1 статті 5 «Права та обов`язки сторін» договору про уступку права вимоги від 24 січня 2013 року № 2 сторони погодили, що первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов`язання боржником новому кредитору, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня набуття чинності даним Договором.

На виконання пункту 5.1 статті 5 «Права та обов`язки сторін» договору про уступку права вимоги 24 січня 2013 року № 2 та частини першої статті

517 ЦК України, ТОВ «ДДЗ-Ресурс», як первісний кредитор, передав позивачу на підставі акта приймання-передачі документів від 28 січня

2013 року наступні документи: оригінал договору про надання безвідсоткової позики від 908 лютого № 3/01-12, оригінал платіжного доручення від 16 лютого 2012 року № 701, оригінал листа-повідомлення

№ 9 від 25 січня 2013 року.

Згідно з пунктом 5.2 статті 5 «Права та обов`язки сторін» договору про уступку права вимоги від 24 січня 2013 року № 2, первісний кредитор зобов`язаний сповістити боржника про поступку права вимоги за даним договором.

Первісним кредитором було належним чином виконано вимоги пункту 5.2 статті 5 договору про уступку права вимоги від 24 січня 2013 року № 2, зокрема ТОВ «ДДЗ-Ресурс» на адресу відповідача було направлено лист-повідомлення від 25 січня 2013 року за вих. № 9, в якому повідомлено останнього про укладення договору про уступку права вимоги від 24 січня 2013 року № 2.

24 лютого 2015 року позивач звертався до ТОВ «Голден Деррік» з листом-вимогою про досудове врегулювання спору, в якому вказав на те, що він є новим кредитором щодо ТОВ «Голден Деррік» за договором 08 лютого

2012 року № 3/01-12 та просив погасити заборгованість за вказаним договором протягом трьох днів з дня отримання даної вимоги, однак вказана вимога була залишена відповідачем без реагування. Доказів повернення відповідачем заборгованості за договором про надання безвідсоткової позики суду не надано.

Пунктом 8 договору про надання безвідсоткової позики від 08 лютого

2012 року № 3/01-12 зазначено, що за порушення строків повернення коштів позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої суми за кожен день такого прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від обов`язку належного виконання умов даного договору.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 530 ЦК України передбачає якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм закону та фактичних обставин справи, зокрема з того, що відповідач за договором безвідсоткової позики отримав кошти, які у визначений термін не повернув, тобто зобов`язання за договором не виконав, а до відповідача за договором про уступку права вимоги перейшло право вимоги зазначених коштів, суди першої й апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, врахувавши те, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки дана обставина не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів. Розрахунок заборгованості судами зроблено відповідно до норм закону та положень договору про надання безвідсоткової позики (щодо розрахунку пені).

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки такі судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи те, що касаційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Подільського районного суду м. Києва

від 15 червня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:В. М. Коротун
М. Є. Червинська