Справа № 485/1431/19
Провадження № 2/485/737/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

встановив:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Свої вимоги мотивував таким. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2010 року на користь відповідача з нього стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення ними повноліття, починаючи з 14 грудня 2009 року.

Виданий, згідно рішення суду, виконавчий лист до вересня 2018 року відповідачкою до виконання не пред"являвся, натомість він самостійно сплачував аліменти на її користь на утримання дітей.

В жовтні 2018 року позивачу стало відомо про те, що відповідач отримала дублікат виконавчого листа та звернула його до виконання у Снігурівський ВДВС, в результаті звернення якого почала нараховуватись заборгованість по сплаті аліментів за 10 років до часу пред"явлення виконавчого листа до виконання.

Позивач вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, аліменти він сплачував самостійно враховуючи прожитковий рівень (по цінам на той час), в теперішній час йде заборгованість по теперішнім цінам. Втрата виконавчого листа сталася з вини відповідача, з 2009 по 2018 рік остання не зверталась щодо відновлення втраченого виконавчого документу.

На даний час позивач створив нову сім"ю та на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей, яких він повинен забезпечувати.

Не погоджуюсь з розрахунком державної виконавчої служби, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за минулий період з грудня 2009 року до жовтня 2018 року, всього на суму 31096,27 грн.

03 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в яких остання просила відмовити в позові в повному обсязі, вказуючи на те, що посилання позивача не є підставами для звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Позивач знав про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів та присуджений їх розмір, проте з грудня 2009 року навмисно сплачував аліменти у меншому розмірі, або зовсім не сплачував, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 21793,31 грн. Крім того, позивач працює, має земельну ділянку у власності, здає її в оренду, отримуючи зарплату та орендну плату.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Позивач надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач про причини неявки суд не повідомила.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2010 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ними повноліття, починаючи з 14 грудня 2009 року.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданого 02 липня 2013 року ВДРАЦС РС Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 33 від 02 липня 2013 року ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

За заявою від 02 лютого 2010 року позивачу судом видано виконавчий лист для подальшого пред`явлення до виконання.

Постановою ВДВС Снігурівського РУЮ від 08.02.2010 року було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа (а.с.25).

Згідно довідки начальника Снігурівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бусахіна О.С. від 02.04.2018 року №2658/14.18-36, за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 26 березня 2010 року заступником начальника відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв до набрання чинності нового закону від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ, а саме у зв"язку з тим, що боржник працює ТОВ "Владам" за адресою м.Миколаїв, вул.Автомобільна, 1, та направлено для виконання до Вітовського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області. Відповідно до довідки начальника Вітовського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Некрасова Н.В. від 19.04.2018 року №6515, станом на 19.04.2018 року на виконанні у відділі не перебуває та на виконання не надходив виконавчий лист.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2018 року за втрати виконавчого листа ОСОБА_2 видано його дублікат, який звернуто нею до виконання шляхом пред`явлення до Снігурівського РВ ДВС Снігурівського ГТУЮ у Миколаївській області.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, виданого старшим державним виконавцем Плохотнік Ю., заборгованість позивача по аліментам за період з 14 грудня 2009 року по липень 2019 року становить 21793,31грн.

Позивач офіційно працевлаштований трактористом-машиністом у ПСП "Агрофірма "Роднічок", на підтвердження чого ним надано довідку про доходи.

Встановлено, що визнаючи в цілому свій обов`язок до сплати аліментів, ОСОБА_1 вважає наявною підставу для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам - не пред"явлення відповідачкою виконавчого листа для виконання до виконавчої служби протягом 2009-2018 років та самостійну сплату ним аліментів із врахуванням прожиткового мінімуму (по цінам на той час).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.1 ст.181 СК України визначені способи виконання обов`язку утримувати дитину.

Згідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна вимога мається у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що суд за передбачених ст.197 СК умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

За змістом ч.3 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров"я, втрати годувальника тощо може бути пред"явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Позивачу було достеменно відомо, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18.01.2010 року з нього були стягнуті аліменти на користь його неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно починаючи з 14.12.2009 року та до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач не був позбавлений можливості сплачувати аліменти не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте, в протиріч цього, він сплачував аліменти у меншому розмірі, або зовсім не сплачував.

Пред"явлення виконавчого листа до виконання у будь-який час, але в межах строку на його пред"явлення, не є підставою для звільнення позивача від обов"язку сплачувати заборгованості з аліментів. Крім того, позивач був обізнаний про свій обов"язок сплачувати аліменти у визначеному в рішенні суду від 18.01.2010 року розмірі. Відповідачка пред"явила виконавчий лист до виконання, виконавче провадження було відкрито ще 08.02.2010 року, вини відповідача у втраті виконавчого документу немає..

Доводи позивача про нарахування аліментів в теперішній час по теперішнім цінам спростовані наданим розрахунком заборгованості, з якого видно що нарахування аліментів державним виконавцем проводилося відповідно до встановленого прожиткового мінімуму на кожен рік. По досягненню повноліття старшою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти визначені в розмірі 1/6 частки.

Наявність на утриманні позивача інших дітей не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. З позовом до суду щодо зменшення розміру аліментів позивач не звертався.

З урахуванням наведеного, зазначені позивачем обставини не мають істотного значення у розумінні ч. 2 ст.197СК України та не є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Суду позивачем не надано доказів про тяжку хворобу та існування істотних обставин, які б могли слугувати достатньою підставою для звільнення від заборгованості за аліментами.

Згідно принципу 8 "Декларації прав дитини", прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина за будь-яких обставин має бути серед тих, які першими одержують захист і допомогу.

На підтримку наведених нори направлено також і зміни ч.1 ст. 194 СК України, згідно яких аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання (Частина перша статті 194 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018р.).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

День складення повного судового рішення - 23.10.2019 року.

Суддя