Справа № 583/1272/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2019 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Лободи Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із указаним позовом, який мотивував тим, що відповідач звернулася до позивача із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 23.01.2012, згідно якої отримала кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява від 23.01.2012 разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 03.03.2019 має заборгованість у розмірі 12555,89 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредита 4987,80 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита 2100,36 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пені за прострочення зобов`язання 3467,84 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 925,80 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 574,09 грн.

Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 12555,89 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн.

Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Поштове відправлення (копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовом та додатками до нього) повернулося на адресу суду без вручення відповідачеві з відміткою поштаря «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.54).

Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч.ч.1,2 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відмову судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області за №761 від 16.04.2019 (а.с.44), поштове відправлення направлялося за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляла, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, поштові відправлення такими, що доставлені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Матеріалами справи установлено, що 23.01.2012 ОСОБА_1 із метою отримання банківських послуг звернулася до позивача, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву б/н від 23.01.2012 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11).

У вказаній заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "Приватбанку" (а.с.12-27).

Згідно наданого позивачем розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 12555,89 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредита 4987,80 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита 2100,36 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пені за прострочення зобов`язання 3467,84 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 925,80 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 574,09 грн. (а.с.5-10).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

За ухвалою суду від 07.05.2019 (а.с.51), позивачем було надано виписку по кредитній картці ОСОБА_1 у період з 24.04.2012 по 01.05.2019 та інформацію про усі видані ОСОБА_1 кредитні картки, термін їх дії (а.с.57-63).

Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", ОСОБА_1 видавалися кредитні картки:

- № НОМЕР_1 із датою відкриття 23.01.2012, терміном дії до 10/15;

-№ НОМЕР_2 із датою відкриття 23.02.2013, терміном дії до 08/16;

-№ НОМЕР_3 із датою відкриття 23.02.2013, терміном дії до 08/16;

-№ НОМЕР_4 із датою відкриття 20.10.2016, терміном дії до 04/18 (а.с.57).

Станом на 30.04.2018 року згідно розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість у розмірі 3358,80 грн., з яких тіло кредиту - 3358,80 грн., прострочене тіло кредиту 0,00 грн.

Із виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача убачається, що відповідач, починаючи з 24.04.2012 користувалася кредитними коштами, придбавала товари у магазинах, вносила кошти на погашення заборгованості, знімав готівку, поповнювала мобільний телефон. Після закінчення строку дії картки відповідач не користувалася кредитними коштами та не погашала заборгованість (а.с.58-63).

Позивачем з рахунку відповідача 01.09.2018 року було списано 24,20 грн., в якості «автоматичного списання коштів для погашення простроченої заборгованості» (а.с.57 на зворотному боці).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дотепер, як випливає із позову, заборгованість за кредитом відповідачем не погашена.

Укладений між сторонами кредитний договір від 23.01.2012 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить кінцевого строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином факт порушення відповідачем, взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати кредиту позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, тому заборгованість за кредитними коштами у розмірі 3358,80 грн. підлягає до стягнення із відповідача. Разом з тим, суд не вважає доведеними належними доказами підстави для стягнення тіла та простроченого тіла кредиту у розмірі, що збільшений позивачем після закінчення строку дії картки.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за пенею та двох видів штрафів суд зазначає наступне.

Як на підставу виникнення договірних відносин позивач посилався на ст.634 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, із огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, із якими ознайомлений під підпис у день укладення договору.

У анкеті-заяві позичальника від 23.01.2012, яку підписала відповідач, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

Вимога про стягнення відсотків за користування кредитом позивачем не заявлялася.

Обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення пені та штрафів, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім власного розрахунку заборгованості, посилався на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua., як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору.

Однак, позивачем не надано підтверджень, що саме ці Тарифи Банку, Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема щодо сплати неустойок (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Суд вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Крім того, суд зазначає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України.

За змістом вказаної норми договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим ПриватБанком у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із даним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Тарифи Банку, Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовому вигляді була обумовлена відповідальності за порушення строків виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені у анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені та відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді неустойки, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

Тому суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості по пені на загальну суму 4393,64 грн., заборгованості по штрафам на загальну суму 1074,09 грн.

Таким чином, ураховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням із відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 3358,80 грн. та з відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 3358,80 грн., тобто на 26,75 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 513,87 грн. (1921,00 грн. х 26,75 %) судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12, 13, 141, 247, 259, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: вул.Грушевського,буд.1Д, м.Київ, 01001, банківські реквізити: , МФО 305299, рахунок НОМЕР_6 ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.01.2012, яка складається із:заборгованості за тілом кредиту 3358 (три тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 80 коп., а також компенсацію судового збору за подання позовної заяви у сумі 513 (п`ятсот тринадцять) грн. 87 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складене 10.10.2019.

Суддя О.С. Линник