Справа № 310/3681/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якому вказав, що з 25 вересня 1971 року вони з відповідачкою перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Розсипненської селищної ради м. Тореза Донецької області, актовий запис № 39. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З початку 1995 року стосунки між сторонами почали псуватись, між ними зникло почуття любові, поваги, дружби та взаємоповаги. Відсутність порозуміння, конфлікти та протиріччя призвели до припинення подружніх стосунків, з кінця 1995 року позивач з відповідачкою стали проживати окремо. Просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3 , зареєстрований виконавчим комітетом Розсипнянської селищної ради м. Тореза Донецької області 25 вересня 1971 року.

Заочним рішенням від 12 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та шлюб між сторонами розірвано.

Ухвалою від 25 вересня 2019 року на підставі заяви відповідачки вказане рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судовому засідання позов підтримав та пояснив, що 25 вересня 1971 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають. Підставою розірвання шлюбу є те, що з кінця 1995 року сімейні стосунки між сторонами припинені, позивач не має бажання зберігати сім`ю. Просив розірвати шлюб.

Представник позивача позов підтримав та пояснив, що сторони перебувають шлюбі з 25 вересня 1971 року, неповнолітніх дітей не мають, мешкають в м. Торезі, позивач зареєстрований як тимчасово переміщена особа в м. Бердянську. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, їх сім`я припинила своє існування, вони не ведуть спільного бюджету. Раніше позивач звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу, який не було розглянуто судом через неявку позивача. Вважав, що відповідачка заперечує проти розірвання шлюбу через корисні мотиви. Просив задовольнити позов.

Відповідачка позов не визнала та пояснила, що не зважаючи на зради з боку чоловіка, вона не зможе без нього жити. Сторони мають 47-річного сина, який страждає на алкоголізм, щоб його вилікувати родина повинна бути повною. Вважає, що їх подружні стосунки не припинені, сторони мешкають разом. Останні півтора роки позивач пенсію залишає собі, але покупає продукти харчування для родини. Зазначила, що погодиться на розірвання шлюбу в разі, якщо чоловік зустріне кохану жінку. Вважає, що строк на примирення сторонам не потрібен. Бажає зберегти шлюб та просила його не розривати, а в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України і роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 25 вересня 1971 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Розсипненської селищної ради м. Тореза Донецької області, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 22 січня 2019 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

ОСОБА_1 скористався своїм правом та звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги пояснення позивача в суді та посилання у позовній заяві, враховуючи заперечення відповідачки щодо розірвання шлюбу, які жодними доказами не підтверджені, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 109, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (зареєстрована: АДРЕСА_1 ), зареєстрований 25 вересня 1971 року виконавчим комітетом Розсипненської селищної ради м. Тореза Донецької області, актовий запис № 39.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Вірченко