Справа № 464/5613/18
пр.№ 2/464/255/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2019 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Комарницька Р.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа відділ у справах дітей Сихівської районної адміністрації про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа відділ у справах дітей Сихівської районної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із нею; встановити чітко години побачення дитини із батьком, обмеживши їх через поганий вплив на дитину і радіус наближення до їх помешкання. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, у шлюбі з яким у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею, а з відповідача стягувались аліменти на її утримання. Однак, через деякий час відповідач викрав у неї дитину і з цього часу вона не бачила доньку та спілкування із нею обмежене. Відповідач налаштовує доньку проти неї, дитина стала агресивна, неслухняна, одягається не за віком, говорить їй жахливі речі. Вважає, що відповідач своїми діями завдає шкоду психоемоційному стану дитини. За її місцем проживання створені всі умови для нормального проживання та виховання дитини, тому просить визначити місця проживання неповнолітньої доньки з нею та встановити години побачення доньки з батьком, обмеживши їх через поганий вплив на дитину і радіус наближення до помешкання.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визначити місце проживання його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним, за адресою АДРЕСА_1 . Вимоги зустрічного позову мотивує тим, що з 2001 року перебував з позивачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2018 року розірвано. В шлюбі у них народилася донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15.01.2018 року позивач залишила постійне місце проживання, таким чином залишивши дитину з ним, на повному його утриманні. Вирішивши налагодити спілкування між матір`ю і дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 року він відвіз доньку до місця проживання позивачки. Однак, через конфлікти, ініціатором яких була позивач, її агресію та фізичне насильство, в тому числі до доньки ОСОБА_5 , з приводу чого було написано заяву в поліцію, донька втекла від матері. З 09.07.2018 року дитина постійно проживає із ним. Із того часу знаходиться на його утриманні, відвідує школу та за межами шкільного навчання додаткові заняття з англійської мови та малювання, отримує медичне обслуговування у разі потреби. Забезпечена усіма умовами комфортного проживання, квартира в якій вони проживають за адресою АДРЕСА_1 , належить йому на праві особистої власності, облаштована усіма необхідними меблями, побутовою технікою, простора, утримується в чистоті та порядку. Крім того, він офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи. Оскільки, визначення місця проживання дитини з матір`ю не відповідає інтересам дитини, може негативно вплинути на її психічне здоров`я, спричинити загрозу повторних випадків застосування фізичного насильства позивачем до дитини, просить визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, в якому первісний позов заперечив, покликаючись на те, що з народження дитини і до тепершніго часу бере активну участь у вихованні доньки, піклується про її фізичний і духовний розвиток, забезпечує її усім необхідним. З приводу судового наказу про стягнення з нього аліментів в користь позивача на утримання доньки, зазначив, що не погоджується з ним, підстави стягнення з нього аліментів відсутні, так як дитина проживає з ним і знаходиться на повному його утриманні. Вважає, вимоги позивача необгрунтованими та такими що не підлягають до задоволення, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні первісного позову.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на зустрічний позов, у якому заперечила проти задоволення такого та зазначила, що вимоги зустрічного позову відповідача є голослівними та нічим не підтвердженими. А стосовно події, яка мала місце 09.07.2018, зазначає, що відповідач незаконно викрав у неї дитину, з приводу чого вона зверталася до Франківського відділу поліції Головного управління національної поліції України у Львівській області.

В судовому засіданні позивач та представник позивача, первісний позов підтримали, вимоги зустрічного позову заперечили, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, та відзиву на зустрічний позов. Просять первісний позов задоволити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні первісний позов заперечили, з підстав викладених у відзиві, вимоги зустрічного позову підтримали, просять такий задоволити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації в судовому засіданні при вирішенні первісного та зустрічного позову покладається на розсуд суду, однак просить взяти до уваги висновок органу опіки та піклування, в якому комісія, враховуючи пояснення батьків, надані документи, а також думку малолітньої доньки, яка висловила бажання проживати з батьком, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої доньки, ОСОБА_5 , разом з батьком, ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, представника третьої особи, свідка ОСОБА_8 , думку дитини ОСОБА_5 , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.161 Сімейного кодексу України спір батьків, які проживають окремо, щодо місця проживання неповнолітньої дитини вирішується судом. При цьому береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, які мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Судом встановлено, що сторони з 29 листопада 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.04.2018 року. У даному шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію №3 від 04.12.2018 р., виданою головою правління Асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків «Сихівчани», у квартирі АДРЕСА_2 , зареєстрована малолітня ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Квартира знаходиться на 2 поверсі, світла, загальною площею 49,9 кв.м. та складається з двох кімнат. Як встановлено судом протягом останнього року дитина проживає із батьком за вказаною адресою.

Відповідно до положень Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року (ратифікованої Україною 03.08.2006р.), окрема, статті 6, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Під час розгляду справи судом було заслухано думку дитини - ОСОБА_5 , яка досягла десятирічного віку. Дитина, надаючи пояснення у відсутності батьків та у присутності їх представників, розповіла про свої стосунки із батьками, зокрема, про напружені відносини із матір`ю, яка буває агресивною до неї, конфлікт, який виник між ними у липні 2018р., після чого вона сама попросилась жити із відповідачем, та про хороші відносини із батьком, який піклується про неї, допомагає із навчанням, гуляє. Дитина однозначно та категорично висловила бажання проживати з батьком, ствердила, що її повернення до матері буде для неї негативним, оскільки вона боїться її деяких реакцій. При цьому, судом не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про будь-який вплив на формування думки дитини. ОСОБА_5 самостійно формулювала відповіді на запитання, відповідала достатньо, повно та вмотивовано, вела себе вільно та відкрито. Також судом враховано, що її твердження про стосунки із батьками відповідають висновкам практичного шкільного психолога, зробленого за результатами діагностичної роботи із дитиною, які викладені у листі ЗШ «Дивосвіт» №126 від 14.12.2018р., під час розгляду справи дитина ствердила, що самостійно виконувала завдання на підставі яких було зроблено висновки психологом.

Вирішуючи питання щодо місця проживання дитини, суд враховує, що обоє із батьків дитини мають місце праці та самостійний дохід, однаково позитивно характеризуються за місцем праці та кожен із них забезпечений житлом. Відтак, як визначальний фактор при визначені місця проживання дитини, суд приймає до уваги ставлення батьків до дитини та дитини до кожного із них.

Як вбачається із довідки ЗШ «Дивосвіт» №14 від 27.03.2018р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 27.03.2018 року є ученицею 3-в класу загальноосвітньої школи «Дивосвіт», позитивно характеризується за місцем навчання. З першого по третій клас до школи ОСОБА_5 водила та забирала її мама ОСОБА_1 , в цей час дитина часто хворіла, через хворобу пропускала заняття. Протягом останнього року ОСОБА_5 приводив та забирав зі школи батько, ОСОБА_3 . На цей час дитина практично не хворіє, бере участь у шкільних святкуваннях, екскурсіях, ходить на гурток з гімнастики. Батько цікавиться навчанням та вихованням доньки, відвідує батьківські збори. Протягом навчання ОСОБА_5 в третьому класі мати дівчинки стала мало цікавитися навчанням доньки та її відвідуванням школи.

Висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації №5 від 15.02.2019 р., визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 із батьком за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на наведені обставини, зокрема, проживання дитини на даний час із батьком, який працює, має дохід, позитивно характеризується, створив належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, піклується про її навчання та виховання, виявляє до дитини увагу та турботу, враховуючи бажання дитини проживати з батьком, відсутність обставин які б свідчили, що таке бажання дитини суперечить її інтересам, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітньої ОСОБА_5 слід визначити її місце проживання із батьком за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, суд звертає увагу на те, що визначення місця проживання дитини із батьком жодним чином не свідчить про невиконання матір`ю батьківських обов`язків чи позбавлення її можливості реалізації батьківських прав, однак, зважаючи на наявність проблем у стосунках між дитиною та матір`ю, які супроводжуються конфліктами, містять негативні прояви, що підтверджується даними висновку інспектора ювенальної поліції Франківського ВП від 16.07.2018р., поясненням дитини під час розгляду справи, даними діагностичного обстеження дитини шкільним психологом, суд вважає, що зміна місця проживання дитини, яка на даний час проживає з батьком, має усталений життєвий уклад, та передача її на проживання матері всупереч бажанню дитини може мати негативні наслідки для психічного і духовного розвитку дитини, а відтак не відповідає її інтересам.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а вимоги зустрічного позову задоволити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Судом встановлено, що при зверненні з первісним та зустрічним позовами, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було сплачено по 704, 80 грн. судового збору.

Оскільки в задоволенні первісного позову відмовлено, а вимоги зустрічного позову задоволені, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа відділ у справах дітей Сихівської районної адміністрації про визначення місця проживання дитини- відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа відділ у справах дітей Сихівської районної адміністрації про визначення місця проживання дитини- задоволити.

Визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_3 , за адресою : АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2019 року.

Головуюча: