ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1860/19 Номер провадження 22-ц/814/2792/19Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

за участю секретаря: Ачкасової О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладання арешту на грошові кошти, та усе рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , в межах суми позовних вимог у розмірі 1000 000,00 грн.

Заява мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу в якій, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Вважає ухвалу незаконною, такою, що постановлена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які приєднані до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 130 України, ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим, оскільки судова повістка направлена на адресу реєстрації відповідача повернулася до суду апеляційної інстанції з відміткою про відмову матері від її одержання.

Сторони не з`явились до апеляційного суду, причини неявки не повідомили, будь-яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень у справі від них не надходило.

Виходячи з вищевикладеного та у відповідності до ст.372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників розгляду справи, які не прибула в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить накласти арешт на грошові кошти, але не обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а також те, що у відповідача є намір зняття грошових коштів зі своїх рахунків. Також, заявником також не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Крім того, заявником не вказані в яких саме банківських установах є рахунки відповідача та в яких розмірах, що також унеможливує застосування даного виду забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, належне відповідачу на праві власності, в межах ціни позову, позивач не вказав на яке саме майно просить накласти арешт та де це майно знаходиться.

За таких обставин, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову безпідставно.

Відсутність відомостей про конкретне майно відповідача та про його вартість не дає змогу визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Отже заявником не надано суду належних та допустимих доказів того, що у власності відповідача є будь-яке рухоме або нерухоме майно, а також грошові кошти, які перебувають на рахунках в банківських установах на які він просив накласти арешт.

При цьому колегією суддів враховується правовий висновок, що міститься в постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року по справі №824/239/2018. Так, Верховним Судом звернуто увагу на те, що судове рішення, як найвищий акт правосуддя, повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Верховний Суд вважав, що застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на все майно боржників у межах суми вимог, при відсутності відомостей про вартість такого майна - є невиконуваним.

Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне відповідачу майно, в межах суми позову 1 000 000,00 грн.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Глобинського районного суд Полтавської області від 16 вересня 2019 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: О.А. Лобов

А.І. Дорош