Провадження № 2-н/161/533/19
У Х В А Л А

29 жовтня 2019 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Івасюта Л.В., вивчивши заяву стягувача ОСОБА_1 про видачу судового наказу з метою стягнення нарахованої, але не виплаченої під час звільнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з боржника державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2»,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» нарахованої, але не виплаченої під час звільнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, просить суд стягнути з боржника - державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», яке знаходиться за адресою: 46650, Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 4, Код ЄДРПОУ 00953065, на користь стягувача - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період: з 01.03.2017 року по 06.09.2017 року в сумі 21925,66 грн., та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 07 вересня 2017року по 23 жовтня 2019 року, в сумі 155732,36грн.

Заява про видачу судового наказу щодо форми і змісту повинна відповідати вимогам ст. 163 ЦПК України.

Як випливає із змісту заяви, крім заборгованості по заробітній платі, стягувач просить суд стягнути з боржника середній заробіток за час затримки виплат при звільненні .

При цьому, заявником зазначено суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (155732,36 грн.), яка є неспівмірною із сумою нарахованої, але не виплаченої під час звільнення заробітної плати (21925,66грн.).

На думку судді, в даному випадку може мати місце наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення.

Разом з тим за змістом пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 року №6- 259цс17.

За таких обставин, суддя вважає за доцільне даний спір розглядати в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.163-167 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою стягувача ОСОБА_1 про видачу судового наказу з метою стягнення нарахованої, але не виплаченої під час звільнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з боржника державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2».

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В.Івасюта