Справа № 333/888/19
Провадження №2/333/1080/19
16 жовтня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовною заявою: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1
до відповідача 1: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
до відповідача 2: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4
про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 959 366 грн., 3 відсотків річних у розмірі 12 862,65 грн., індексу інфляції у розмірі 5 801,60 грн., -
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі за текстом - ОСОБА_3 ) про солідарне стягнення з ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4 ) та ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) заборгованості за договором позики у розмірі 959 366 грн., 3 відсотків річних у розмірі 12 862,65 грн. та індексу інфляції в сумі 5 801,60 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказував, що надав відповідачу 1 в позику грошові кошти в загальній сумі 959 366 грн., що підтверджується розписками, копії яких додано до матеріалів справи. Разом з тим, як зазначив позивач, свої зобов`язання з повернення грошових коштів відповідач 1 не виконав. При цьому, оскільки ОСОБА_4 під час отримання в борг грошових коштів перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , то на думку позивача, у відповідачів 1, 2 виник солідарний обов`язок з повернення суми боргу. Також, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано на суму основного боргу 3% річних в сумі 12 862,65 грн. та індекс інфляції в сумі 5 801,60 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 наведені вище суми заборгованості. Позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Крім того, враховуючи неявку в судове засідання відповідачів 1, 2 без поважних причин, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі 1, 2 в судові засідання жодного разу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. На адрес суду повернулись судові конверти із поштовими позначками: «за закінченням терміну зберігання».
З огляду на викладене, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідачів 1, 2, за наявними в ній доказами та, відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення позивача та його представника, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Статтею 1046 ЦК України унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2). Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2). Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2005 р. ОСОБА_4 (відповідачем 1) підписано розписку про отримання від ОСОБА_3 в борг суми грошових коштів в розмірі 8 000 доларів США, із зобов`язанням їх повернути за першою вимогою. Також, 05.06.2005 р. ОСОБА_4 (відповідачем 1) підписано розписку про отримання від ОСОБА_3 в борг суми грошових коштів в розмірі 23 000 доларів США та 20 000 грн., із зобов`язанням їх повернути за першою вимогою. 28.03.2008 р. ОСОБА_4 (відповідачем 1) підписано розписку про отримання від ОСОБА_3 в борг суми грошових коштів в розмірі 78 000 грн., із зобов`язанням їх повернути за вимогою. Також, із змісту зворотньої сторінки цієї розписки слідує, що остання засвідчена підписом секретаря та відтиском печатки Володимирської сільської ради. Оригінали наведених вище розписок досліджено судом в ході розгляду цієї справи в судовому засіданні 16.10.2019 р. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок (ч. 3). Судом встановлено, що вимогою про повернення суми позики від 27.06.2018 р. позивач просить відповідачів 1, 2 повернути позику в сумі 31 000 доларів США та 98 000 грн. в строк, передбачений ст. 1049 ЦК України. Докази направлення вказаної вище вимоги на адреси відповідачів (фіскальні чеки, описи вкладення у цінний лист) містяться в матеріалах цієї справи. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідач 1 прийнятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів, отриманих за наведеними вище розписками не виконав. Станом на 25.01.2019 р., тобто станом на час складення позовної заяви, 1 долар США дорівнював 27,786 грн. У зв`язку з чим, за розрахунком позивача, за розпискою від 25.05.2005 р. утворився борг в сумі 222 288 грн. (222 288 грн. = 8000 доларів США х 27,786 грн.), за розпискою від 05.06.2005 р. борг в розмірі 639 078 грн. (639 078 грн. = 23 000 доларів США х 27,786грн. + 20 000 грн.) та за розпискою від 28.03.2008 р. борг в сумі 78 000 грн.
В матеріалах справи № 333/888/19 відсутні докази на підтвердження повернення відповідачем 1 позивачу заявленої до стягнення суми боргу за розписками від 25.05.2005 р., від 05.06.2005 р. та від 28.03.2008 р.
Факт наявності заборгованості в розмірі 959 366 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачем 1 в ході її розгляду.
Оскільки відповідач 1 в ході розгляду справи не надав доказів на підтвердження повернення суми основного боргу за наведеними вище розписками, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_4 основного боргу в сумі 959 366 грн. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних в сумі 12 862,65 грн. за період з 07.08.2018 року по 25.01.2019 року та 5 801,60 грн. індексу інфляції за період з серпня 2018 р. по грудень 2019 р. (розрахунки містяться в матеріалах справи).
Розрахунки 3% річних та індексу інфляції здійснені позивачем вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 3 % річних в сумі 12 862,65 грн. за період з 07.08.2018 року по 25.01.2019 року та 5 801,60 грн. індексу інфляції за період з серпня 2018 р. по грудень 2019 р. задовольняються судом повністю.
При цьому, розглянувши вимоги позивача щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наведених вище сум заборгованості, судом при розгляді справи по суті спору враховано норми ст. 541 ЦК України, за змістом яких солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.
Так, судом відхиляються посилання позивача та його представника на норми ст.ст. 65, 73 СК України оскільки останніми не доведено належними та допустимими доказами, що підписані ОСОБА_4 розписки, які були предметом розгляду у цій справі, укладенні відповідачем 1 в інтересах сім`ї та вказані грошові кошти були використані на її потреби.
Отже, враховуючи, що судом не встановлено в даному випадку в спірних правовідносинах солідарного обов`язку подружжя за зобов`язаннями, які виникли на підставі розписок від 25.05.2005 р., від 05.06.2005 р. та від 28.03.2008 р., заявлені вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 1, 2 сум заборгованості за вказаними розписками суд вважає безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. А тому, у задоволенні вимог до ОСОБА_5 судом відмовляється.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.
Позивачем заявлено до стягнення 14 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат ОСОБА_3 додано до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 10.01.2019 р., квитанцію від 10.01.2019 року № 12/02/К-1 на суму 14 000 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 10.10.2001 р. № 346, ордер на надання правової допомоги від 10.01.2019 р. серії ЗП № 092761, а також акт приймання-здачі робіт від 14.08.2019 р.
Враховуючи те, що доданими до матеріалів справи доказами в повному обсязі підтверджується сума витрат, понесених позивачем під час розгляду цієї справи, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000 грн. та судового збору в розмірі 9 605 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги до ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) - 959 366 (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч триста шістдесят шість) грн. 00 коп. основного боргу, 12 862 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 65 коп. - 3% річних, 5 801 (п`ять тисяч вісімсот одну) грн. 60 коп. - індексу інфляції, 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп. - судового збору та 14 000 (чотирнадцять тисяч) 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) відмовити.
Повне рішення складено 21.10.2019 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова