Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 824/239/2018

провадження № 61-12296ав19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В .С., Фаловської І. М.,

за участю секретаря судового засідання: Ромашини І. В.,

за участю:

представника Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» - Команова Валерія Валерійовича,

представника Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» - Ткаченка Сергія Валерійовича,

представника компанії «Інтернешнл Транзит С.А.Л. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore) - Бідного Євгена Михайловича ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», розпорядника майна Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» - арбітражного керуючого Сокола Олексій Юрійович та Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року у складі судді Іванової І. В. у справі за заявою International Transit S.A.L. (Offshore) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 року у справі № V 2017/176 за позовом International Transit S.A.L. (Offshore) до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу

У листопаді 2018 року компанія International Transit S.A.L. (Offshore) звернулася до суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 року у справі № V 2017/176 за позовом компанії International Transit S.A.L. (Offshore) до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (далі - ПАТ «ДМК»), Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» про стягнення коштів.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 19 вересня 2018 року Міжнародним комерційним арбітражем Торгової палати Стокгольма винесено остаточне рішення у справі за позовом International Transit S.A.L. (Offshore) до ПАТ «ДМК», Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» про стягнення коштів у зв`язку із невиконанням договору поставки та договору поруки від 17 вересня 2014 року.

Вказаним рішенням визнано ПАТ «ДМК» та Корпорацію «Індустріальна спілка Донбасу»солідарними боржниками та стягнуто з них на користь InternationalTransit S.A.L. (Offshore)суму в розмірі 43 644 115,09 доларів США; стягнуто з Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» на користь InternationalTransit S.A.L. (Offshore)відсотки на суму 43 644 115,09 доларів США в розмірі 3 відсотки річних за період, починаючи із 01 вересня 2017 року до дати фактичної оплати, 3 025 792,69 дол. США; стягнуто з ПАТ «ДМК» суму в розмірі 96 000,00 доларів США (плюс відсотки за ставкою на 8 відсоткових пунктів вищою, ніж офіційна облікова ставка Банку Швеції, в порядку відшкодування арбітражних витрат останнього у зв`язку з цією справою за період із 19 вересня 2018 року до дати фактичної оплати; стягнуто з Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу»на користь International TransitS.A.L. (Offshore)суму в розмірі 64 000,00 доларів США плюс відсотки за ставкою на 8 відсоткових пунктів вищою, ніж офіційна облікова ставка Банку Швеції, в порядку відшкодування арбітражних витрат останнього у зв`язку з цією справою за період із 19 вересня 2018 року до дати фактичної оплати.

Рішення суду набрало законної сили, є остаточним та підлягає негайному виконанню.

Посилаючись на викладене, InternationalTransit S.A.L. (Offshore), з урахуванням уточнених вимог, просило визнати та надати дозвіл на виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 року у справі № V 2017/176 (із урахуванням рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 08 листопада 2018 року у справі № V 2017/176 про виправлення помилок) та видати виконавчі листи.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року заяву Компанії «Інтернешнл Транзит C.A.L. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 року (з урахуванням рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 8 листопада 2018 року про виправлення помилок) задоволено.

Визнано і надано дозвіл на виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 року (з урахуванням рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 8 листопада 2018 року про виправлення помилок) у справі № V 2017/176 за позовом Компанії «Інтернешнл Транзит C.A.L. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore) до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», Корпорація «Індустріальна спілка Донбасу» про стягнення грошових коштів.

Видано виконавчі листи про визнання Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (, місцезнаходження: 51925 Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18Б) та Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» (, місцезнаходження: 84306 Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Орджонікідзе, 6) солідарними боржниками та стягнення з них на користь International Transit S.A.L. (Offshore) юридична особа, що створена та існує за законодавством Ліванської Республіки, місцезнаходження якої: б. Рафіка Дау , вул. Чарльза Гелу, Сухейл Дагер центр, 4 поверх, Бейрут, Ліванська Республіка (Rafik Daou Building, Charles Helou Street, Souheil Dagher Center, 4th floor , Beirut, Lebanon) суму в розмірі 43 644 115,09 доларів США (сорок три мільйони шістсот сорок чотири тисячі сто п`ятнадцять доларів США 09 центів).

Стягнуто з Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» на користь International Transit S.A.L. (Offshore) відсотки на суму 43 644 115,09 доларів США (сорок три мільйони шістсот сорок чотири тисячі сто п`ятнадцять доларів США 09 центів) в розмірі 3 відсотки (три відсотки) річних за період починаючи з 1 вересня 2017 року до дати фактичної оплати.

Стягнуто з Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» на користь International Transit S.A.L. (Offshore) неустойку в розмірі 3 025 792,69 доларів США (три мільйони двадцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто два долари США і 69 центів);

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь International Transit S.A.L. (Offshore) суму в розмірі 96000 доларів США (дев`яносто шість тисяч доларів США) плюс відсотки за ставкою на 8 відсоткових пунктів вищою, ніж офіційна облікова ставка Банку Швеції, в порядку відшкодування арбітражних витрат останньої у зв`язку з цією справою за період з дати винесення Рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма до дати фактичної оплати.

Стягнуто з Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» на користь International Transit S.A.L. (Offshore) суму в розмірі 64 000 доларів США (шістдесят чотири тисячі доларів США) плюс відсотки за ставкою на 8 відсоткових пунктів вищою, ніж офіційна облікова ставка Банку Швеції, в порядку відшкодування арбітражних витрат останньої у зв`язку з цією справою за період з дати винесення Рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма до дати фактичної оплати.

Визнано, що у відносинах між собою Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» та Корпорація «Індустріальна Спілка Донбасу» солідарно відповідають за сплату гонорарів та витрат та відповідно стягнуто з них на користь компанії «Інтернешнл Транзит С. А. Л. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore) відшкодування суми, вирахуваної з внесеного нею авансу в рахунок оплати видатків.

Гонорари та витрати Складу Суду та ТПС були визначені ТПС в таких розмірах:

Для п. Нільссона (Nilsson): 153 458 євро, вся сума - гонорар;

Для п. Безо (Baizeau): 93 385,93 євро, в тому числі 92 075 євро гонорар та 1310,93 євро витрати;

Для п. Калніної ( Kalnina ): 93 686,45 євро, в тому числі 92 075 євро гонорар та 1611,45 євро витрати; та Для ТПС: 58 081 євро, вся сума - гонорар.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржниками не надано обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви компанії «Інтернешнл Транзит С. А. Л. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore). Арбітражна угода не визнана недійсною; боржників було належним чином сповіщено про призначення арбітрів та про арбітражний розгляд; рішення не суперечить арбітражній угоді; склад міжнародного комерційного арбітражу та арбітражна процедура відповідали угодам між сторонами; рішення вже стало обов`язковим для сторін, не було скасовано та його виконання не зупинено судом.

Оскільки підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 року (з урахуванням рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 8 листопада 2018 року про виправлення помилок) у справі № V 2017/176 не було, Київський апеляційний суд дійшов висновку про задоволення заяви компанії «Інтернешнл Транзит С. А. Л. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційних скарг та позиції інших учасників справи

03 липня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» (далі - ПАТ «ДМК») в особі представника - адвоката Команова В. В. подало апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви компанії «Інтернешнл Транзит С. А. Л. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore), обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Вказує на те, що суд, першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справу розглянуто компетентним судом, строк пред`явлення рішення до примусового виконання не сплив, а виконання цього рішення не суперечить інтересам України, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання та надання дозволу на примусове виконання зазначеного рішення іноземного суду.

Представник заявника зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року у справі № 904/2104/19 стосовно ПАТ «ДМК» відкрито провадження у справі про банкрутство, цього ж дня на сайті Вищого господарського суду було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство відносно ПАТ «ДМК».

Його доводи про необхідність відмови у задоволенні заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з зазначених вище підстав Київський апеляційний суд необґрунтовано відхилив вказавши, що заявник може пред`явити свої вимоги в межах розгляду справи про банкрутство, а тому вказав на те, що його доводи є безпідставними.

На думку представника ПАТ «ДМК» такий висновок суду першої інстанції є неконкретизованим та таким, що дуже широко тлумачиться, що не узгоджується із критеріями, яким має відповідати судове рішення, визначеними статтею 363 ЦПК України, а при посиланні на спеціальний характер розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу Київський апеляційний суд не врахував, що відповідні норми цивільного процесуального законодавства є спеціальними саме по відношенню до загальних положень ЦПК України.

Представником ПАТ «ДМК» зазначено, що судом не було враховано приписів Закону України «Про банкрутство», статтею 19 якого вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, отже на його думку на сьогоднішній день виключно до компетенції Господарського суду Дніпропетровської області, у межах справи № 904/2104/19 про банкрутство ПАТ «ДМК» відноситься розгляд всіх спорів з майновими вимогами до останнього.

На його думку Київський апеляційний суд наведеного не врахував, не надав належної правової оцінки відносинам між сторонами, наявності особливого правового статусу ПАТ «ДМК» у зв`язку із чим фактично надав дозвіл на виконання рішення під час дії заборони вчиняти будь-які дії та заходи примусового виконання рішення.

15 липня 2019 року розпорядник майна ПАТ «ДМК» - арбітражний керуючий Сокол Олексій Юрійович подав апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга арбітражного керуючого Сокола О. Ю. обґрунтована тим, що Київський апеляційний суд не врахував того, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року у справі № 904/2104/19 стосовно ПАТ «ДМК» відкрито провадження у справі про банкрутство, цього ж дня на сайті Вищого господарського суду було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство відносно ПАТ «ДМК чим було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Також ним не було враховано вимоги Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» норми якого мають у даному випадку пріоритет щодо застосування інших законодавчих актів.

Арбітражний керуючий зазначав, що для забезпечення балансу інтересів ПАТ «ДМК» він виявив намір вступити у справу в якості третьої особи, однак суд у задоволенні його клопотання про вступ у справу в якості третьої особи відмовив, чим порушив його права.

12 липня 2019 року представник Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» - адвокат Ткаченко С. В. подав апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення.

Апеляційна скарга представника Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» - адвоката Ткаченка С. В. мотивована тим, що на день постановлення Київським апеляційним судом ухвали - 14 червня 2019 року Корпорація «Індустріальна спілка Донбасу» та її представник - адвокат Ткаченко С. В. судових повісток на вказану дату не отримували, більш того зазначає, що вказані повістки не отримані досі, що на його думку вказує на те, що вона не була відправлена Київським апеляційним судом, відповідь на адвокатський запит з цього питання не отримано.

Таким чином представник Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» вважає, що його довіритель не зміг отримати ефективний захист своїх прав, а Київський апеляційний суд здійснив розгляд справи без належного повідомлення однієї із сторін.

Крім того представник Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» зазначає, що Київський апеляційний суд при винесенні 14 червня 2019 року оскаржуваної ухвали дійшов до помилкового висновку про те, що призначення арбітражу відбулося без порушенням Регламенту та договорів поставки і договору поруки, укладених між сторонами. Зазначає, що претензія до ПАТ «ДМК» була пред`явлена на підставі договору поставки в той час як претензія до Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» була пред`явлена на підставі договору поруки, об`єм претензій, які були заявлені стягувачем до боржників на підставі вимоги про арбітраж від 10 листопада 2017 року, відрізняється, а саме окрім компенсації солідарних вимог (основного боргу за договором поставки та пені за порушення строків поставки) стягувач пред`явив Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» вимоги, які базуються виключно на підставі договору поруки, а саме пеню за порушення умов договору поруки.

Таким чином представник Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» вважає, що оскільки вимоги на підставі договору поруки були пред`явлені виключно до Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу», вона мала право відповідно до арбітражної угоди, самостійно призначити арбітра, натомість арбітражні вимоги на підставі обох договорів було об`єднано в одне провадження, а боржникам було запропоновано спільно призначити одного арбітра від імені відповідачів. Вказані доводи Київський апеляційний суд безпідставно відхилив не надавши належної правової оцінки, так як і не дослідив відповідність відмови у відводі суддів вимогам Арбітражного Регламенту.

Одним із доводів апеляційної скарги є також те, що представник заявника вважає, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України, а Київський апеляційний суд не надав цьому належної правової оцінки.

12 серпня 2019 року представником International Transit S.A.L. (Offshore) адвокатом Бідним Є. М. було подано відзив на апеляційну скаргу ПАТ«ДМК», який обґрунтований тим, що вирішення питання про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародних комерційних арбітражів здійснюється за правилами окремого виду непозовного цивільного судочинства та не відноситься до юрисдикції господарських судів, дана процедура є окремим видом непозовного цивільного судочинства, що врегульоване спеціальними нормами.

Представник стягувача вказує, що посилання представника ПАТ «ДМК» у поданій апеляційній скарзі на те, що вирішення всіх питань щодо боржника на даний час відноситься до компетенції господарських судів є невірними, адже спір про право відсутній, а вирішенню підлягає лише наявність чи відсутність підстав для визнання та виконання відповідного арбітражного рішення в Україні, таким чином у Господарського суду Дніпропетровської області відсутні повноваження для розгляду такого питання.

Крім того представник стягувача зазначає, що він має статус конкурсного кредитора у справі про банкрутство ПАТ «ДМК», адже право майнової вимоги виникло у нього 19 вересня 2018 року, а тому видача виконавчих листів на виконання арбітражного рішення жодним чином не суперечить дії мораторію на задоволення вимог кредитора, який було введено стосовно цього боржника у справі про банкрутство. Виконання рішення в подальшому буде здійснюватись відповідно до Закону України «Про виконавче провадженя», одночасно визнання та виконання арбітражного рішення не буде суперечити публічному порядку України.

28 серпня 2019 року представником International Transit S.A.L. (Offshore) адвокатом Бідним Є. М. було подано відзив на апеляційну скаргу Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу», який обґрунтований тим, що позиція заявника в частині доводів про неповідомлення учасників справи суперечить вимогам ЦПК в частині порядку повідомлення учасників справи щодо розгляду заяв про визнання та надання дозволу на виконання в Україні рішень міжнародних комерційних арбітражів з огляду на те, що провадження в означеній категорії справ здійснюється у спеціальному порядку, яким передбачено, що неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви, таким чином на його думку Київський апеляційний суд здійснював саме повідомлення сторін, а не їх виклик, а тому твердження представника заявника про те, що явка сторін була визнана обов`язковою є безпідставними.

Представник стягувача зазначає, що Корпорація «Індустріальна спілка Донбасу» була належним чином повідомлена про судове засідання, призначене на 14 червня 2019 року так як Київський апеляційний суд обґрунтовано надсилав процесуальні документи на адресу іншого її представника - адвоката Печеної І. В.

У заяві від 22 грудня 2018 року боржник просив направляти процесуальні документи у справі на адресу адвоката Ткаченка С. В., однак у подальшому у заявах, клопотаннях та відзиві від 21 січня 2019 року, 10 березня 2019 року та від 13 березня 2019 року просив надсилати процесуальні документи на адресу адвоката Печеної І. В., яка збігалася із адресою адвоката Ткаченка С. В.

Таким чином представник стягувача зазначав, що за умови документального підтвердження реалізації Корпорацією «Індустріальна спілка Донбасу» права подання заперечень проти заяви про визнання арбітражного рішення та за відсутності у апеляційній скарзі зазначення у чому саме полягає позбавлення цього боржника здійснити захист власних законних прав та інтересів (зазначення конкретних аргументів, доводів, позиції щодо неможливості визнання та надання дозволу на виконання в Україні арбітражного рішення) ця позиція є необґрунтованою.

Водночас представник стягувача вказував, що Київський апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що склад міжнародного комерційного арбітражу відповідав арбітражній угоді, а доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими, адже при вирішенні спорів, що виникли з приводу договору поставки та договору поруки сторони погодили застосування Арбітражного регламенту Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма, а тому розгляд вимог стягувача відбувся в межах одного арбітражного провадження та відповідав арбітражним угодам сторін.

Склад арбітражного трибуналу було сформовано в порядку встановленому арбітражним регламентом, а Корпорація «Індустріальна спілка Донбасу» мала можливість реалізувати своє право на призначення арбітра, проте цим правом не скористалась.

Представник стягувача у відзиві просив продовжити строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

30 серпня 2019 року представником International Transit S.A.L. (Offshore) адвокатом Бідним Є. М. було подано відзив на апеляційну скаргу розпорядника майна ПАТ «ДМК» - арбітражного керуючого Сокола О. Ю. (далі - арбітражний керуючий) в якому зазначив, що Київським апеляційним судом було належним чином розглянуто заяву арбітражного керуючого про вступ у справу в якості третьої особи та обґрунтовано було відмовлено в її задоволенні, адже хоча заяву і було подано перед самим судовим засіданням, проте судом було з`ясовано думки учасників справи щодо неї, а отже вона була повно та всебічно розглянута судом про що було ухвалене обґрунтоване рішення про відмову в її задоволенні та винесено відповідну протокольну ухвалу.

Представником стягувача зазначено, що учасниками справи про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу є лише сторони арбітражного розгляду, а арбітражний керуючий такою стороною не був, таким чином Київський апеляційний суд прийшов до вірного висновку про відмову у залученні до розгляду заяви арбітражного керуючого в якості третьої особи.

Стосовно доводів апеляційної скарги про наявність підстав відмови у задоволенні заяви стягувача з підстав відкриття провадження у справі про банкрутство представник стягувача зазначає, що провадження у справі про визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення та провадження у справі про банкрутство є самостійними та незалежними одна від одної спеціальними процедурами з самостійним правовим регулюванням, завданнями та колом учасників.

Арбітражний керуючий є учасником саме справи про банкрутство, а тому його права та обов`язки реалізовуються саме в ній та в межах провадження у справі про банкрутство.

Представник стягувача зазначає, що боржник на стадії розпорядження майном під час провадження у справі про банкрутство зберігає самостійність у прийнятті управлінських рішень, здійсненні оперативно-господарської діяльності та представництві власних інтересів крім випадків визначених законом. Вказує, що стягувач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про грошові вимоги до ПАТ «ДМК» в порядку та в межах строків встановлених законодавством.

Представник стягувача у відзиві просить продовжити строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник International Transit S.A.L. (Offshore) адвокат Бідний Є. М. підтримав доводи відзивів на апеляційні скарги, у задоволенні апеляційних скарг просив відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість.

Представник ПАТ «ДМК» Команов В. В. у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Розпорядник майна ПАТ «ДМК» - арбітражний керуючий Сокол О. Ю. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд, порадившись на місці, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності арбітражного керуючого Сокола О. Ю.

Представник Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» адвокат Ткаченко С. В. у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Колегія суддів вважає, що заяви представника стягувача про продовження строку для надання відзивів на апеляційні скарги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду

Ухвалами Верховного Суду від 17 липня 2019 року та від 07 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за вказаними апеляційними скаргами.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшли відзиви представника International Transit S.A.L. (Offshore) адвоката Бідного Є. М. на апеляційні скарги ПАТ «ДМК», розпорядника майна ПАТ «ДМК» - арбітражного керуючого Сокола О. Ю. та Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу»

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що Рішенням Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 року, з урахуванням рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 8 листопада 2018 року про виправлення помилок, у справі № V 2017/176 ухваленого у складі: арбітрів пана Бу X. Нільссона (головуючий), пані Доміцилли Безо та пані Сви Калніної , за позовом Компанії «Інтернешнл Транзит C.A.L. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore) до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» та Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» про стягнення грошових коштів, визнано ПАТ «ДМК» та Корпорацію «Індустріальна спілка Донбасу» солідарними боржниками та стягнуто з них на користь International Transit S.A.L. (Offshore) суму в розмірі 43 644 115,09 доларів США; стягнуто з Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» на користь International Transit S.A.L. (Offshore) відсотки на суму 43 644 115,09 доларів США в розмірі 3 відсотки річних за період починаючи із 01 вересня 2017 року до дати фактичної оплати, та неустойку в розмірі 3 025 792,69 доларів США; стягнуто з ПАТ «ДМК» суму в розмірі 96 000,00 доларів США плюс відсотки за ставкою на 8 відсоткових пунктів вищою, ніж офіційна облікова ставка Банку Швеції, в порядку відшкодування арбітражних витрат останнього у зв`язку з цією справою за період із 19 вересня 2018 року до дати фактичної оплати; стягнуто з Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» на користь International Transit S.A.L. (Offshore) суму в розмірі 64 000,00 доларів США плюс відсотки за ставкою на 8 відсоткових пунктів вищою, ніж офіційна облікова ставка Банку Швеції, в порядку відшкодування арбітражних витрат останнього у зв`язку з цією справою за період із 19 вересня 2018 року до дати фактичної оплати; визнано, що у відносинах між собою Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" та Корпорація "Індустріальна Спілка Донбасу" солідарно відповідають за сплату гонорарів та витрат та відповідно стягнути з них на користь компанії «Інтернешнл Транзит С. А. Л. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore) відшкодування суми, вирахуваної з внесеного нею авансу в рахунок оплати видатків.

Гонорари та витрати Складу Суду та ТПС були визначені ТПС в таких розмірах: Для п. Нільссона (Nilsson): 153 458 євро, вся сума - гонорар; Для п. Безо (Baizeau): 93 385,93 євро, в тому числі 92 075 євро гонорар та 1310,93 євро витрати;

Для п. Калніної ( Kalnina ): 93 686,45 євро, в тому числі 92 075 євро гонорар та 1611,45 євро витрати; та Для ТПС: 58 081 євро, вся сума - гонорар.

Рішення набрало законної сили, є остаточним і підлягає негайному виконанню.

Встановлено, що вказане рішення не оскаржено і в добровільному порядку боржниками не виконано.

Слухання справи а Арбітражному суді було проведено 11 липня 2018 року в м. Стокгольмі. На засіданні були присутні представники сторін, які наприкінці слухання підтвердили, що їм була надана можливість викласти свою позицію та роз`яснень по суті справи.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 24 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Зазначене кореспондується із положенням частини другої статті 351 ЦПК України, якою врегульовано перелік судів апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Відповідно до статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Згідно зі статтею 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором; згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

За змістом статті 478 ЦПК України та статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо сторона, проти якої воно спрямоване, подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; ґ) або рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято. У визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути відмовлено, якщо суд визнає, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Колегія суддів зазначає, що компанія «Інтернешнл Транзит C.A.L. (Офшор)» (International Transit S.A.L. (Offshore) звернулась до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Торгової палати Стокгольмау межах встановленого законом строку, заявником до заяви долучено документи згідно з переліком, передбаченим статтею 476 ЦПК України, на час звернення до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 рокувступило в законну силу, було остаточним для сторін та підлягало виконанню, ПАТ «ДМК» та Корпорація «Індустріальна спілка Донбасу» були належним чином повідомлені про арбітражний розгляд, надавали свої відзиви на позовну заяву, не заявляли про відсутність у Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольму компетенції, контракти, які містять арбітражне застереження недійсними не визнавалися, а рішення винесено арбітражним судом щодо спору, передбаченого арбітражною угодою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання та видачу виконавчих листів. Підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено.

Доводи апеляційних скарг представника ПАТ «ДМК» та арбітражного керуючого Сокола О. Ю. щодо неврахування Київським апеляційним судом приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статтею 19 якого вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, та віднесення виключно до компетенції Господарського суду Дніпропетровської області, у межах справи № 904/2104/19 про банкрутство ПАТ «ДМК» розгляду всіх спорів з майновими вимогами до останнього не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Як вже було зазначено вище, статтею 474 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором; згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, таким чином повноваження на визнання та надання дозволу на виконання знаходяться поза межами юрисдикції господарських судів, а тому у Господарського суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ «ДМК» відсутні повноваження для розгляду такого питання.

Крім того верховний Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, в даному ж випадку Київським апеляційним судом вирішувалось питання визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, майновий спір з вимогами до боржника між сторонами у цій справі був вирішений до моменту порушення провадження у справі про банкрутство.

Більш того арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і виконується на території України з дотриманням спеціальної процедури, порушень якої не встановлено.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що висновок Київського апеляційного суду про те, що процесуальна процедура розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу є спеціальною є неконкретизованим та таким, що дуже широко тлумачиться не заслуговують на увагу, адже Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ «ДМК» про те, що визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу та видача виконавчих листів суперечитиме публічному порядку України колегія суддів вважає безпідставними.

Стаття 478 ЦПК України не містить визначення того, що розуміється під «публічним порядком».

При визначенні змісту цього поняття варто ураховувати рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі у 2002 році, у яких зазначено, що остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися за винятком надзвичайних обставин.

Такі надзвичайні обставини існують, якщо визнання або примусове виконання арбітражного рішення буде суперечити міжнародному публічному порядку. Згідно з пунктом 1 (d) цих рекомендацій, міжнародний публічний порядок будь-якої держави включає в себе: (I) фундаментальні принципи, що стосуються справедливості або моралі, які держава бажає захищати, навіть якщо вона не була безпосередньо залучена до участі у спорі; (IІ) правила, призначені для обслуговування основних політичних, соціальних або економічних інтересів держави, відомі як lois de polis або «правила громадського порядку»; і (ІІІ) обов`язок держави дотримуватися своїх зобов`язань перед іншими державами або міжнародними організаціями.

Порушення публічного порядку матиме місце, якщо визнання і приведення до виконання рішення іноземного арбітражного суду у конкретному випадку так суперечитиме національним нормам, що згідно з національними принципами правопорядку це є неприпустимим.

Судом не встановлено, а заявником не доведено обставин, які б свідчили про те, що визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 19 вересня 2018 року будь-яким чином суперечитиме публічному порядку України.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги арбітражного керуючого Сокола О. Ю. про те, що Київським апеляційним судом було порушено норми процесуального права та не залучено його до участі у розгляді питання про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у якості третьої особи з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до пункту 2 статті 4 вказаного вище Закону арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Отже з урахування того, що під час розгляду справи Київським апеляційним судом та винесення рішення, а саме 14 червня 2019 року, у судовому засіданні брав участь представник ПАТ «ДМК» адвокат Команов В. В. Верховний Суд доходить висновку про відсутність у діях Київського апеляційного суду порушень норм процесуального права, адже інтереси боржника були належним чином представлені.

Тим більше відповідно до частини п`ятої статті 42 ЦПК України у справах про оскарження рішення третейського суду, оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу та про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу учасниками справи є учасники (сторони) третейського розгляду, особи, які не брали участі у третейському розгляді, якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, а також сторони арбітражного розгляду.

Таким чином, Київський апеляційний суд дійшов вірного висновку про відмову у залученні арбітражного керуючого до участі у розгляді справи в якості третьої особи, адже в даному випадку арбітражний керуючий прирівняний до службової особи підприємства боржника - ПАТ «ДМК».

Посилання арбітражного керуючого Сокола О. Ю. у поданій ним апеляційній скарзі на правову позицію викладену Верховним Судом у справі № 61-12619св18 не заслуговують на уваги з огляду на наступне.

У вказаній правовій позиції зазначено, що суб`єктний склад учасників процесу безпосередньо пов`язаний із суб`єктами спору, проте в окремих випадках суд може залучити до участі у справі про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу третіх осіб, які не були учасниками арбітражного розгляду, якщо визнання і виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу вплине на права та обов`язки такої особи.

Колегія суддів зазначає, що вирішення даного питання не впливає на обсяг прав та обов`язків арбітражного керуючого як службової особи підприємства боржника. Коло його прав та обов`язків чітко окреслений статтею 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому, в даному випадку, ця правова позиція не підлягає застосуванню.

Доводи апеляційної скарги представника Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» з приводу розгляду Київським апеляційним судом справи без належного повідомлення представника є необґрунтованими з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що згідно повідомлення та телефонограми від 05 червня 2019 року представник Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» Печена І. В. була повідомлена про час та місце розгляду справи призначеного на 14 червня 2019 року на 11 годину.

Відповідно до частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 467 ЦПК України розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні. Неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Колегія суддів доходить висновку, що повідомлення представника Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» Печеної І. В. за допомогою телефонограми Київський апеляційний суд здійснив надавши оцінку терміновості повідомлення із дотриманням норм процесуального права наданого йому частиною дев`ятою статті 128 ЦПК України, а доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до оцінки процесуальних дій суду, можливість здійснення яких процесуальним законом чітко передбачено.

За правилами абзацу 2 частини першої статті 477 ЦПК України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що Київський апеляційний суд провів розгляд справи за відсутністю осіб, які були належним чином повідомлені проте не з`явились в судове засідання, що відповідає правилам абзацу 2 частини першої статті 477 ЦПК України.

Крім того колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що Верховний Суд, який діє в даному випадку як суд апеляційної інстанції, належним чином повідомив всіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, надав можливість представникам ознайомитись з доводами апеляційних скарг, відзивів на них, подати на них усні та письмові пояснення, а також пояснення по суті заяви.

Водночас не заслуговують на увагу доводи письмових пояснень представника Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» адвоката Ткаченка С. В. з посиланням на правову позицію викладену у постанови Верховного суду від 06 червня 2019 року у справі № 2-3523/08 та від 04 вересня 2019 року у справі № 278/2391/17 про те, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8-12, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

З огляду на те, що в даному випадку Верховний Суд діє як суд апеляційної інстанції, а під час апеляційного розгляду справи всі учасники про час та місце розгляду були належним чином повідомлені, всім була надана можливість ознайомитись з доводами апеляційних скарг, відзивів на них, подати на них усні та письмові пояснення, а також пояснення по суті заяви, колегія суддів доходить висновку, що при апеляційному розгляді право сторін на отримання інформації про судовий розгляд було забезпечене.

Верховний Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги представника Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» про те, що призначення арбітражу відбулося з порушенням Регламенту та договору поставки і договору поруки, укладеним між сторонами адже претензія до ПАТ «ДМК» була пред`явлена на підставі договору поставки в той час як претензія до Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» була пред`явлена на підставі договору поруки, об`єм претензій, які були заявлені стягувачем до боржників на підставі вимоги про арбітраж від 10 листопада 2017 року, відрізнялися не заслуговують на увагу, адже склад міжнародного комерційного арбітражу відповідав арбітражній угоді.

Пунктом 9.2 договору поставки № DMKD/IT-01D від 17 вересня 2014 року укладеного між ПАТ «ДМК» та компанією «Інтернешнл Транзит С. А .Л. (Офшор)» передбачено, що будь-який спір, розбіжність або претензія, що виникає з цього договору або у зв`язку із ним, у тому числі у зв`язку із його чинністю, нечинністю, порушенням або припиненням, передається на розгляд та остаточне вирішення арбітражу згідно з арбітражним регламентом Арбітражного інституту Торгово-промислової палати Стокгольму. Арбітражний трибунал складається з трьох арбітрів. Місцем арбітражу є Стокгольм, Швеція. Мовою, що використовуватиметься в арбітражному провадженні, є англійська мова. Матеріальне право України є правом, що застосовується.

Аналогічні даним приписи містить пункт 10.2 договору поруки, укладеного 17 вересня 2014 року між ПАТ «ДМК», ПАТ «Алчевським металургійним комбінатом», Корпорацією «Індустріальна спілка Донбасу» та компанією «Інтернешнл Транзит С. А.Л. ( Офшор )».

Відповідно до статті 14 Арбітражного регламенту Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма сторони можуть в рамках одного арбітражного провадження заявляти вимоги, які виникають або пов`язані з двома та більше договорами.

Відповідно до статті 16 Арбітражного регламенту Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма сторони визначають кількість арбітрів на власний розсуд. За відсутності домовленості сторін про кількість арбітрів правління вирішує чи повинна справа розглядатись арбітром одноособово чи складом арбітражу у кількості трьох арбітрів.

Статтею 17 Арбітражного регламенту Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма передбачено, що якщо у спорі приймають участь кілька позивачів або відповідачів, а склад арбітражу включає декількох арбітрів, всі позивачі разом або всі відповідачі разом повинні призначити рівну кількість арбітрів. Якщо будь-яка із сторін не здійснить спільного призначення, правління здійснює призначення всього складу арбітражу.

В матеріалах справи міститься лист Арбітражного Інституту Торгової Палати Стокгольма від 11 січня 2018 року в якому сторони арбітражу повідомлялися про те, що Правління ухвалило розглядати обидві вимоги в одному провадженні, а відповідачам було надано можливість до 22 січня 2018 року спільно призначити арбітра для арбітражного провадження. Разом з тим відповідачам повідомлялось, що в тому випадку, якщо вони спільно не призначать арбітра, Правління може самостійно призначити весь склад арбітражу.

01 лютого 2018 року листом Арбітражного Інституту Торгової Палати Стокгольма сторін було повідомлено про те, що з огляду на ту обставину, що відповідачам не вдалося спільно призначити арбітра у визначений строк, відповідно до пункту 5 статті 17 Регламенту, Правління Торгової Палати Стокгольма може в такому випадку призначити весь склад Арбітражного трибуналу. Правлінням було прийнято таке рішення: призначити адвоката Бу Г. Х. Нільсона - головою, пані Доміциллу Безо - арбітром від позивача, а пані Єву Калніну - арбітром від відповідачів

16 квітня 2018 року представником Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» було подано заяву про відвід арбітрів з тих підстав, що Правління ухвалило розглядати обидві вимоги в одному провадженні.

03 травня 2018 року Арбітражним Інститутом Торгової Палати Стокгольма було ухвалено рішення, яким було відхилено заперечення Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» проти розгляду вимог в одному провадженні, вирішено розглядати обидва позови в одному арбітражному провадження відповідно до рішення Правління від 11 січня 2018 року та повідомлено, що рішення щодо заявленого відводу усього складу арбітражу буде прийнято на засідання Правління , що відбудеться 16 травня 2018 року.

В пункті 11 остаточного арбітражного рішення від 19 вересня 2018 року у справі № V2017/176 за позовом компанії «Інтернешнл Транзит С. А. Л. (Офшор)» до ПАТ «ДМК» та Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» вказано, що відповідачі спільно не призначили арбітра до 22 січня 2018 року у зв`язку із чим Торгова палата Стокгольму призначила пана Нільсона - головою, пані Безо - арбітром від позивача, а пані Калніну - арбітром від відповідачів (пункт 12 рішення). 16 квітня 2018 року Корпорацією «Індустріальна спілка Донбасу» було подано заяви про відвід арбітрів (пункт 19), яка була вирішена та 16 травня 2018 року Торгова палата Стокгольму відхилила заяву про відвід арбітрів (пункт 27).

Таким чином, при вирішенні спорів, що виникли з приводу договору поставки та договору поруки сторони погодили застосування Арбітражного регламенту Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма, а тому розгляд вимог стягувача відбувся в межах одного арбітражного провадження та відповідав арбітражним угодам сторін.

Склад арбітражного трибуналу було сформовано в порядку встановленому арбітражним регламентом, а Корпорація «Індустріальна спілка Донбасу» мала можливість спільно з ПАТ «ДМК» реалізувати своє право на призначення арбітра, проте цим правом не скористалась.

Отже доводи апеляційної скарги представника Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» спростовуються Арбітражним регламентом Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма, листами Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольмата змістом остаточного арбітражного рішення (пункти: 7, 9, 11, 19, 27), а також тим, що Корпорація «Індустріальна спілка Донбасу» під час арбітражного розгляду скористалися своїм правом на відвід арбітрів, який був розглянутий, та подачу заперечень щодо процедури розгляду справи.

Таким чином Верховний суд погоджується із висновком Київського апеляційного суду про те, що склад міжнародного комерційного арбітражу відповідав угоді між сторонами, та тим, що ним було досліджено відповідність відмови у відводі суддів вимогам Арбітражного регламенту, про що було зазначено в ухвалі Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року.

Верховний Суд погоджується з висновками Апеляційного суду міста Києва, що заява про визнання та надання дозволу на виконання міжнародного комерційного арбітражу відповідає вимогам статті 476 ЦПК України, а боржники не надали належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення Апеляційним судом міста Києва норм процесуального права.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвали Апеляційного суду міста Києва - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», розпорядника майна Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» - арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича та Корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 25 жовтня 2019 року.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська