П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 567/556/19

Провадження № 22-ц/4815/1348/19

Головуючий в Острозькому районному суді:

суддя Венгерчук А.О.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду:

12 год. 30 хв. 18 липня 2019 року

в м. Острог Рівненської області

Повний текст складено: 25 липня 2019 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги, покликався на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 липня 2019 року, яким з нього було стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) на час навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з 30 квітня 2015 року. Проте такий розмір відрахувань вважав завищеним, адже він становить близько чотирьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Вказував, що його донька з серпня 2018 року перейшла на заочну форму навчання у Національному університеті "Львівська Політехніка", де загальна вартість навчання складає 14 250 гривень, що з урахуванням строку надання освітніх послуг становитиме 950 гривень на місяць. При цьому, сама донька з 01 серпня 2018 року працевлаштована у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (м. Львів ) та має посадовий оклад у розмірі 4 173 гривень. Тому, на його думку, це свідчить про покращення матеріального становища ОСОБА_3 , і, як наслідок, зменшення потреб в утриманні за рахунок аліментів. В свою чергу, покликався на те, що має на утриманні й дитину від другого шлюбу, який також потребує додаткових витрат на навчання.

З наведених спонукань просив зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року з 1/6 частки усіх доходів до 3 000 гривень щомісячних відрахувань на рахунок ОСОБА_3 .

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 13 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 15 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність, яка полягала в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та порушенні норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначав, що позовні вимоги, які є підставами для зменшення розміру аліментів, ґрунтувались на поліпшенні майнового стану доньки, у зв`язку із її працевлаштуванням, зменшенням плати за навчання, через зміну його форми із денної на заочну та погіршенні його майнового стану, як платника аліментів, у зв`язку із необхідністю здійснювати витрати, пов`язані із навчанням сина від другого шлюбу. Вважав, що ці обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, доданими до позовної заяви, а суд попередньої інстанції, відкривши провадження у цивільній справі, встановив достатність таких доказів й засвідчив правильність посвідчення їх копій. Звертав увагу на те, що докази отримувались за адвокатськими запитами, а у позові зазначалось місцезнаходження оригіналів цих доказів, у разі якщо вони викличуть сумніви. Проте, оцінюючи надані докази, зокрема, доказів, що підтверджують факт навчання доньки у вищому навчальному закладі, суд не навів жодних сумнівів у їх відповідності оригіналам, не зазначив жодних аргументів щодо підстав вважати ці докази недостовірними чи недопустимими, при цьому жодних дій щодо витребування оригіналів чи перевірки їхньої достовірності іншими способами не вчинив. Однобічність в прийнятті рішення суд допустив і відхиляючи докази, що підтверджують факт працевлаштування спільної дитини, вказавши, що вони не відповідають вимогам ДСТУ 4163-2003. Таким чином, судом порушено передбачений ст.ст. 214, 263, 264 ЦПК України порядок з`ясування обставин справи, адже суд першої інстанції фактично ухилився від з`ясування питання, чи мали місце ті чи інші обставини, допустив порушення дослідження доказів, вдавшись лише до їх формальної оцінки на предмет наявності підпису позивача чи наявності печатки на оригіналах документів, що в цілому суперечить засадам доказування у цивільному судочинстві. Ухилення від дослідження доказів лише з підстав неналежності доказів при наявності способів перевірки таких доказів доводить упередженість та необ`єктивність розгляду справи, що порушує право на справедливий суд.

З наведених мотивів просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнавала та просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначала, що особою, яка подала апеляційну скаргу не враховано вимог ч.ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України, відповідно до яких, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії і копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Проте, як правильно було з`ясовано в ході розгляду цивільної справи, додані позивачем копії документів не засвідчені належним чином. При цьому, покликання заявника на неможливість перевірки доказів вимогам ДСТУ вважала помилковими, адже цей стандарт поширюється на діяльність таких організаційно-правових форм ведення господарської діяльності, як підприємства, установи, організації та їх об`єднання усіх форм власності. Вважала, що судовий розгляд справи відбувався у відповідності до вимог процесуального закону, а доводи апеляційної скарги, які зводяться лише до помилкового тлумачення норм закону, є надуманими. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність обставин, за яких може бути зменшено розмір аліментів, не підтверджено, зокрема, зміни матеріального стану відповідача, коли саме з цим пов`язується можливість зменшення розміру аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи особи, що подала апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст.ст. 191, 200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину у зв`язку з навчанням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) на час навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з 30 квітня 2015 року.

Спірні відносини виникли з приводу поліпшення майнового стану ОСОБА_3 , у зв`язку із її працевлаштуванням, зменшенням плати за навчання, через зміну його форми із денної на заочну та погіршенні майнового стану ОСОБА_1 , як платника аліментів, у зв`язку з утриманням сина від другого шлюбу, який потребує додаткових витрат пов`язаних із навчанням, що спонукало позивача звернутись до суду з вимогою про зміну розміру аліментів.

Підтверджуючи свої вимоги, заявником до позову додано копії таких доказів: довідки про його заробітну плату за 2018-2019 роки, відповідно до якої останній отримав 348 607,62 гривень заробітної плати; договору про надання освітніх послуг, укладеним між відповідачем та Національним університетом "Львівська Політехніка", згідно з яким загальна вартість навчання спільної доньки становить 14 250 гривень; довідки, виданої вищим навчальним закладом, про термін навчання; відповіді на запит від 20 березня 2019 року, де вказано, що донька працевлаштована за наймом та має посадовий оклад 4 173 гривень; договору від 22 серпня 2018 року, за яким син позивача від іншого шлюбу навчається в Малій комп`ютерній академії "ШАГ" м. Рівне.

Між тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №2037- ІІІ, було внесено зміни у Сімейний кодекс України.

Відповідно до абз. другого ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

Натомість платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Однак, як видно із позовної заяви, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, присуджених по рішенню суду із 1/6 частки всіх видів його заробітку до стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, тобто фактично останній вимагав змінити спосіб їх стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Верховний Суд у постанові 18 вересня 2019 року в цивільній справі №755/14073/16-ц підтвердив, що положеннями СК України передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення розміру аліментів, позивачем цих вимог заявлено не було, а суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог, тому зменшити розмір аліментів у спосіб інший, ніж просить позивач, неможливо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань автора апеляційної скарги на порушення норм процесуального права, що зокрема допущені при дослідженні доказів, то згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України такі порушення можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи. Однак ці процесуально-правові порушення, не потягли за собою помилкового розв`язання цивільно-правового спору.

З огляду на наведене ці доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Судовий збір, що понесений відповідачем при поданні апеляційної скарги, згідно з ст. 141 ЦПК України слід віднести на його ж рахунок.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук