Справа № 442/8290/18 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/2318/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Курій Н.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Матяш С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в інтересах, якої діє адвокат Коцан Руслан Мар`янович на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 25.12.2014 року.

В обґрунтування позову покликалась на те, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.12.2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень на кожну дитину, починаючи з 24.10.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, встановлений вищезазначеним рішенням, не відповідає, на її думку, вимогам закону, а саме, розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з підвищенням цін на продукти харчування та дитячі речі, сума аліментів, попередньо визначена, не забезпечує належного розвитку та утримання дитини. Зважаючи на викладене, просила збільшити розмір аліментів, визначених рішенням суду, та стягувати такі в розмірі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.12.2014, змінено.

Ухвалено стягувати зі ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 щомісяця аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) грн., але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів, встановлених даним рішенням, ухвалено здійснювати з дня набрання цим рішенням законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.12.2014 у справі №442/8323/14-ц, - відкликано.

Ухвалено стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в інтересах, якої діє адвокат Коцан Руслан Мар`янович.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема звертає увагу на те, що звертаючись до суду з позовом позивач просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішення суму з 450 грн. до 2500 грн. посилаючись на покращення матеріального стану відповідача та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на дитину, однак жодних доказів погіршення свого матеріального стану або покращення майнового стану відповідача суду не надала. Також покликається на те, що суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною 2 статті 182 СК України. Вважає, що збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_3 29 серпня 2019 року подала відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позовні вимоги та змінюючи розмір аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що сімейний та матеріальний стан позивачки змінився, оскільки у неї народилась дитина, а у відповідача змінилось матеріальне становище, у зв`язку з тим, що він працевлаштувався за кордоном.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 05 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 17.04.2015 року, ухваленого Дрогобицьким міськрайонним судом, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Дрогоб и цького міськрайонного суду від 25.12.2014 року ухвалено стягувати зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щомісячно аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 450 гривень на кожну дитину, починаючи з 24.10.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд, своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка одержує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав, на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні збільшення розміру аліментів суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, врахував визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та те, що у позивачки ОСОБА_3 змінився сімейний стан, вона народила ще одну дитину. Також судом враховано те, що у відповідача змінилось матеріальне становище, оскільки на час постановлення рішення про стягнення аліментів на дітей відповідач ОСОБА_1 був безробітнім, а станом на час ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів відповідач перебував за кордоном та офіційно там працевлаштований, що підтвердила представник відповідача в судовому засіданні. А відтак суд, прийшов до обґрунтованого висновку, що за своїм матеріальним становищем відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. щомісячно.

Розмір аліментів визначений судом є оптимальним в даному конкретному випадку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відтак, на думку колегії суддів, рішення районного суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності і присуджений ним розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в інтересах, якої діє адвокат Коцан Руслан Мар`янович - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22.10.2019 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Курій Н.М.

Цяцяк Р.П.