Справа № 263/5348/19
Провадження № 2/263/1528/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 10 квітня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2006 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності. Відповідно до акта обстеження від 25 вересня 2018 року у вказаній квартирі зареєстрована відповідач, але не проживає у такій більше трьох років. Відповідач не є членом сім`ї позивача у розумінні ст. ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, спільних прав та обов`язків не мають. Позивач здійснює оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача у вказаній квартирі та не має можливості оформити субсидію, чим порушуються його права.

У зв`язку з чим, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 150, 155, 158 ЖК УРСР, ст. ст. 317, 319, 321, 383, 387, 400 ЦК України, позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування указаною квартирою.

Відповідач не скористалася своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направила.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 травня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху (головуючий суддя Киян Д.В.).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 травня 2019 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Кияна Д.В. у справі № 263/5348/19, справу передано до канцелярії для повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду у порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2019 року для розгляду даної справи визначено головуючого суддю Музику О.М.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2019 року прийнято до провадження дану цивільну справу, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено у справі судові засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11 жовтня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини.

Судом установлено, з наданої позивачем копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 червня 2013 року № 5317606, виданого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 26 квітня 2012 року.

Відповідно до акта від 25 вересня 2018 року, складеного ОСББ «Зелінського 23», комісія у складі ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . , які є мешканцями будинку АДРЕСА_2 , склали його про те, що з ініціативи власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проведений огляд указаної квартири, в якій зареєстрована ОСОБА_2 , але з 15 червня 2015 року у вказаній квартирі фактично не проживає, особисті речі останньої у квартирі не виявлені.

Оцінка доказів.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тож із вищевказаних норм випливає, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю власністю, а також право на звернення до суду для захисту своїх прав, пов`язаних із користуванням та розпорядженням належним йому майном, у тому числі право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування належним йому житловим приміщенням.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести обставини, на які він посилається у позовній заяві, у тому числі щодо належності квартири.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

У справі, де предметом розгляду є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивач лише посилається у позові на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2006 року, але з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності наданого позивачем вбачається, що така квартира на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , доказів належності квартири позивачу суду не представлено, питання про витребування таких в установленому порядку не порушувалося, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити обставини, які вказують на наявність у позивача права на звернення з таким позовом та порушення питання про позбавлення відповідача права користування квартирою.

Не надано також суду і доказів уповноваженості ОСОБА_7 діяти в інтересах ОСОБА_3 , зокрема, звернутися до суду з таким позовом в її інтересах, а із змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 діє саме у своїх інтересах і вказує, що саме він власник, що з огляду на викладене не підтверджується доказами.

Саме по собі посилання позивача на те, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути розцінене судом як підстава для задоволення позову, оскільки такі обставини повинні бути доведенні в установленому порядку.

З огляду на викладене слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 116, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , 1953 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , телефон НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Музика