Дата документу 15.10.2019 Справа № 336/2906/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/2906/18 Головуючий у 1 інстанції Зарютін П.В.
Провадження №22ц/807/1932/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Подліянової Г.С.

Кухаря С.В.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року по справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнень, зазначала, що між 04 травня 2014 року між нею та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання юридичних послуг № б/н, відповідно до якого Замовник доручив, а Виконавець зобов`язався надати Замовнику у відповідності до умов Договору правову допомогу з юридичних питань, що цікавлять Замовника, а Замовник, зі свого боку, зобов`язався прийняти вказані послуги та своєчасно їх оплатити.

Згідно з Додатком №1 до Договору, до складу юридичних послуг відносився супровід в Європейському суді з прав людини скарги по судовій адміністративній справі ОСОБА_2 щодо перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у відповідності до ст.ст.50, 54 п.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також ОСОБА_2 було оформлено на неї довіреність на представництво в Європейському суді з прав людини.

Пунктом 4.1. вказаного договору передбачено, що вартість юридичних послуг, що надаються на умовах цього Договору, зазначається Сторонами у Замовленні на надання юридичних послуг (Додаток №1), у відповідності до якого розмір передплати загальної суми всіх етапів юридичних послуг складав 300 грн., а відповідно до п.2 розраховується від фактично отриманих Замовником сум компенсацій та будь-яких інших видів виплат, що стосуються захисту прав Замовника щодо перерахунку та виплати Замовнику державної та додаткової пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 4.2. Договору також зазначено, що оплата юридичних послуг здійснюється Замовником шляхом передплати загальної суми всіх етапів юридичних послуг та розрахунку з Виконавцем готівковими коштами у випадку позитивного вирішення проблемного питання, Замовник сплачує винагороду в десятиденний термін від дня отримання Замовником компенсаційних та інших виплат, які були предметом спору з Українською Державою.

На виконання умов договору ОСОБА_1 біля трьох років проводилась робота, за результатами якої Європейським Судом з прав людини було прийняте рішення, яким зобов`язано державу Україна сплатити на користь ОСОБА_2 справедливу сатисфакцію у розмірі 1000 євро, та виконати Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2010 року по справі № 2а-349/10.

Наприкінці грудня 2017 року Управлінням пенсійного фонду України в Шевченківському району Стегнію В.П ОСОБА_3 було перераховано 154117,90 грн., проте сплачувати ОСОБА_1 винагороду за виконання договору про надання юридичних послуг відповідач відмовився.

З огляду на зазначене, просила суд стягнути зі ОСОБА_2 заборгованість у загальній сумі 92470,74 грн., яка складається з суми основного боргу, та штрафу за прострочення виконання зобов`язання, як це передбачено п. 6.3 Договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року відмовлено у задоволені позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надані позивачем докази не свідчать про виконання робіт за договором про надання послуг від 14 травня 2014 року, оскільки відповідно до додатку № 1 до вказаного договору послугою, що надається, є супровід справи № 2а-349/10 в Європейському суді. Також, з урахуванням відсутності акту здачі-прийняття наданих послуг, як це передбачено умовами, суд вважав недоведеним факт надання послуг ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків викладених у рішенні обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року, та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги. При цьому, посилаючись на те, що судом встановлено наявність договірних відносин між нею та ОСОБА_2 , а щодо відсутності Акта здачі-приймання наданих послуг, зазначає, що Договором передбачена можливість, а не обов`язок його оформлення, оскільки результатом та доказом наданих нею послуг є отримання будь-яких коштів ОСОБА_2 . Також, доказом супровіду справи в Європейському Суді з прав людини є скріншот з сайту Європейського Суду з прав людини стосовно представництва ОСОБА_1 заявника ОСОБА_2 по справі № 50760/14, оскільки супровід не передбачає безпосередньої участі у засіданнях Європейського Суду, а взаємодія з ним передбачає листування.

04 червня 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ФОПР ОСОБА_1 , доводи якої він вважає безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив залишити його без змін.

15 жовтня 20119 року від відповідача в особі представника ОСОБА_4 , надійшли пояснення, в яких відносно оплат ОСОБА_2 вона зазначає, що ФОП ОСОБА_1 дійсно надавались йому юридичні послуги пов`язані із підготовкою та подачею заяви до Європейського суду з прав людини про порушення державою Україна прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, через тривале невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-а-349/10 від 15.06.2010р. Проте, між сторонами по справі було досягнуто усну домовленість відносно обсягу та вартості послуг, що будуть надаватись позивачем, у зв`язку з чим він 23 квітня 2014 року здійснив передплату вартості послуг у розмірі 200 грн. Призначення платежу відповідного до касового ордеру - за надання юридичних послуг Європейський суд. Також між сторонами було погоджено, що у разі прийняття Європейським судом його заяви з вищезазначеного питання та винесення рішення в якому суд визнає порушення Україною прав та основоположних свобод ОСОБА_2 , передбачених Конвенцією, останній має сплатити ФОП ОСОБА_1 15000 грн. Вказане зобов`язання він виконав, що підтверджується квитанцією к приходному касовому ордеру № 1011054 (а.с. 212-214).

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надала суду заяву про відмову від частини вимог, в якій зазначено, що вона вважає заявлену нею суму стягнення за невиконаним договором завищеною, у зв`язку з чим просила розглядати апеляційну скаргу по цій справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 40000 грн. (а.с. 215).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних пвідстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Так, на підтвердження договірних відносин між сторонами позивач надала суду копію договору про надання юридичних послуг, укладеного 14 травня 2014 р. між фізичною особою-підприємцем Погрібною С.О. (виконавець) та Стегнієм В.П. (замовник) (а.с. 5-6).

За п.п. 1.1, 1.2 цього договору виконавець ( ОСОБА_5 С ОСОБА_3 О.) приймає зобов`язання надати юридичні послуги замовнику ( ОСОБА_2 ), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані юридичні послуги на умовах та в строки, передбачені умовами Договору. Склад і обсяг надання юридичних послуг визначаються на підставі замовлення на надання юридичних послуг (додаток №1), що узгоджено та затверджено сторонами.

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору замовнику надаються послуги з супроводу справи ОСОБА_2 № 2а-349/10 щодо перерахунку державної та додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, у Європейському суді з прав людини. Винагорода розраховується від фактично отриманих замовником сум компенсації та будь-яких інших виплат, що стосуються захисту прав замовника щодо перерахунку та виплати Замовнику державної та додаткової пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50% (а.с. 6, зворот).

З повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21 вересня 2018 року вбачається, що в провадженні відділу примусового виконання рішень перебувало виконавче провадження по виконанню рішення Європейського Суду з прав людини № 10035/07 від 15 червня 2017 року у справі « ОСОБА_6 Кулик проти України та 191 інша заява», де одним із заявників є ОСОБА_2 . В ході виконання рішення Суду на банківський рахунок ОСОБА_2 сплачено кошти: платіжним дорученням Міністерства юстиції України в розмірі 31047,28 грн. (еквівалент 1000 євро); платіжними дорученнями Міністерства юстиції України перерахована заборгованість в розмірі 154117,90 грн. (а.с. 73).

Так, колегія суддів погоджується із висновком суду про застосування до спірних правовідносин положень цивільного законодавства щодо договору про надання послуг, оскільки ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 29 червня 2016 року, а договір про надання юридичних послуг укладено 14 травня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 901, ч. 2 ст. 903 ЦК України).

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

На підтвердження виконання робіт за вказаним вище договором про надання юридичних послуг ОСОБА_1 надала суду копії постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2010 р. справа за №2-а/349/10 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії, зобов`язання провести такий перерахунок та стягнення боргу у зв`язку з цим неперерахуванням (а.с. 8-10), листа Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 17 вересня 2014р. №384/С-1 стосовно перерахунку пенсії, в результаті якого нараховано 15411грн.90 коп. та пенсії по інвалідності в наслідок Чорнобильської катастрофи інваліда II групи, довіреності Стегнія ОСОБА_7 від 14 травня 2014 р. на уповноваження ОСОБА_1 представляти його інтереси при розгляді в Європейському суді з прав людини, а також у будь-якому іншому наступному проваджені, передбаченому Європейською Конвенцією з прав людини, стосовно його скарги, представленою відповідно до ст. 34 Конвенції проти України (а.с. 13), копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2017р. виданого Європейським судом з прав людини (а.с. 15), лист ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 05.03.2018р. щодо заборгованості по виплаті винагороди за отриману сатисфакцію (а.с.15), листа секретаріату Європейського суду з прав людини від 22 лютого 2016 р. (а.с. 17), листа секретаріату Європейського суду з прав людини від 23 липня 2014 р. (а.с. 18), листа заступника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.04.2018 р. (а.с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на висновок, зроблений у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц про те, що у разі якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах 3 та 4 статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem (слова договору повинні застосовуватися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї із сторін» (under the dominant sinfluence of the party).

Втім, дослідивши надані докази, колегія суддів погоджується із висновком суду щодо неналежності цих доказів саме про виконання робіт за договором про надання послуг, оскільки, пунктом 3.1 Договору про надання юридичних послуг чітко передбачено, що здача-приймання наданих юридичних послуг оформлюється Актом здачі-прийняття наданих послуг, який в матеріалах справи відсутній.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 що Договором передбачається можливість, а не обов`язок оформлення такого Акту здачі-приймання наданих послуг не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки суперечать вищенаведеним вимогам законодавства.

Окрім цього позивачем не наведено правового обґрунтування отримання 20.11.2017 року з боку відповідача 15000 грн.,яки не передбаченні умовами спірного договору .

Відповідно до ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем суду не надано.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків суду першої інстанцій та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, заявлених позивачем.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: