ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №588/521/19

Номер провадження 22-ц/816/4751/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Тростянецька міська рада Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Абрамовичем Олексієм Володимировичем,

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 липня 2019 року в складі судді Линник О.С., ухвалене у м. Тростянець Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Тростянецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Зарічному Тростянецького району Сумської області помер ОСОБА_2 .

Спадщину після померлого прийняла бабця позивача, дружина спадкодавця - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із будинку АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) розміром 3,61 га.

Про зазначені події позивач дізнався у 2017 році, коли до нього звернулися представники місцевого агропідприємства з пропозицією оформити спадкові права на земельну частку (пай) та укласти договір оренди відповідних земельних ділянок.

Позивач звертався до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, проте йому було відмовлено у зв`язку з пропуском ним строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на ті обставини, що строк для подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено із поважних причин, зокрема, він досить тривалий час працював за межами України, не мав документів, що підтверджують родинний зв`язок із померлою, та вважав, що після смерті його баби спадщину прийняв її чоловік, позивач просив визначити йому додатковий строк тривалістю 3 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його бабці ОСОБА_3 .

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк не є поважними.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся через свого представника до апеляційного суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визначити йому додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його бабці ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд надав неправильну правову оцінку доказам у справі, які в повній мірі підтверджують поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не надав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Абрамовича О.В., який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Зарічному Тростянецького району Сумської області помер ОСОБА_2 (а.с. 12).

Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла дружина померлого ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем, заяву про відмову від спадщини не подавала.

Заповіту ОСОБА_2 за життя не складав, спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с. 25, 55, 56).

Після смерті чоловіка ОСОБА_3 проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 , за життя заповіту не складала (а.с. 26).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла (а.с.13).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася із будинку по АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) розміром 3,61 га (а.с.19).

Спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк не звертались, спадкова справа не заводилась (а.с. 57, 58).

Позивач доводиться ОСОБА_3 онуком (а.с. 14, 28). Її син ОСОБА_4 та батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 68).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 10 липня 2018 року визнана відумерлою спадщина, яка складалась з домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 цього Кодексу).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1261 ЦК України, при спадкуванні за законом у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року справа № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року справа № 6-1486цс15 та від 14 вересня 2016 року справа № 6-1215цс16.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановив, що жодних доказів, які б вказували та підтверджували поважність причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, що перешкоджали йому звернутися з відповідною заявою, суду не надано, а тому дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними обставинами.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо права подати заяву на прийняття спадщини, строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, проживання у іншій області, робота за межами України, відсутність документів, а також відсутність стабільних родинних відносин зі спадкодавцем.

Помилкові переконання позивача, про те, що після смерті його бабці спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_2 , не були перешкодою для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Факт постійного тривалого перебування за межами України позивач належними допустимими доказами не довів, про що зазначив суд першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції представник позивача не зміг конкретно пояснити та підтвердити відповідними доказами, що перешкоджало ОСОБА_1 протягом шести місяців після смерті ОСОБА_3 подати заяву про прийняття спадщини.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що не є поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відсутність документів, які підтверджують родинні зв`язки зі спадкодавцем, оскільки позивач не довів належними допустимими доказами, що він мав непереборні істотні труднощі для відновлення документів.

Із заявою про отримання архівного витягу на підтвердження родинних зв`язків ОСОБА_1 звернувся лише 06 червня 2018 року, тобто через 13 років після смерті бабці.

Докази того факту, що ОСОБА_1 не знав і не міг знати про смерть спадкодавця, у матеріалах справи також відсутні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що зазначені позивачем для визначення додаткового строку для прийняття спадщини обставини не доведені належним чином та не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами у розумінні положень ст. 1272 ЦК, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, зокрема за допомогою поштового зв`язку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду і фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, яким суд першої інстанції надав належне обґрунтування відповідно дог вимог статті 89 ЦПК України з урахуванням встановлених у справі обставин; а переоцінка доказів не належить до повноважень суду апеляційної інстанції.

Посилання у скарзі на постанови Верховного Суду, які, на думку відповідача, суд безпідставно не застосував, колегія суддів не приймає, оскільки питання щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Абрамовичем Олексієм Володимировичем, залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко