КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

[1]

25 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Немировська О.В., перевіривши виконання вимог ст. 356 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2017 року,

встановив:

ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2017 року позовну заяву було залишено без розгляду. Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник позивача 07 жовтня 2019 року подала апеляційну скаргу та просила поновити строк на апеляційне оскарження. При цьому посилалась на те, що апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, а тому вона має право на поновлення строку на апеляційне оскарження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Разом з цим, з наведених доводів апеляційної скарги вбачається, що представником позивача не було враховано пп. 13 п. 1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року) та ч. 2 ст. 294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), якими передбачено п`ятиденний строк оскарження для даної ухвали.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з вказаним позовом у червні 2016 року. Також матеріали справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 неодноразово звертались до суду з клопотаннями про витребування та долучення доказів, з`являлись в судові засідання у суді першої інстанції до 09 березня 2017 року включно.

Так, у судовому засіданні, яке відбулось 09 березня 2017 року, у розгляді справи було оголошено перерву до 10 квітня 2017 року , про що повідомлено позивача та її представника під розписку (а.с.86). Разом з тим, 10 квітня 2017 року ні позивач ОСОБА_1 , ні її представник до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. В наступні судові засідання, призначені на 22 травня 2017 року, 29 червня 2017 року та 10 серпня 2017 року позивач та її представник також не з`являлись, клопотань про відкладення або розгляд справи за їх відсутності не подавали, як і запитів щодо стадії розгляду справи чи ознайомлення з матеріалами справи.

В судовому засіданні 10 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

08 вересня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. Зі змісту вказаної заяви також вбачається, що представник позивача ознайомилась з матеріалами справи 26 вересня 2019 року (а.с.113). Апеляційну скаргу було подано 07 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки або пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини виходить із того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці вказує, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Матеріали справи свідчать про те, що у період з 09 березня 2017 року по 05 вересня 2019 року позивач та його представник до суду не з`являлись, із запитами про надання інформації щодо стадії розгляду справи, дати призначення судового засідання не звертались. Вказані обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 , будучи обізнаною про розгляд спору щодо її прав, за захистом яких вона особисто звернулась до суду, не продемонструвала належної сумлінності у захисті своїх власних інтересів

Практикою Європейського суду з прав людини також встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Жодних доводів про те, у зв`язку з чим ОСОБА_1 протягом двох років не цікавилась ходом розгляду справи за її позовом, апеляційна скарга не містить.

Суд звертає увагу на те, що позивач була обізнана про розгляд справи, оскільки предметом даного спору є захист саме її власних прав, а тому підстави вважати, що в даному випадку може бути застосовано положення п.1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, яким встановлено виняткові обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження, який сплинув більше двох років тому, відсутні. Позивач була повідомлена про те, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває дана справа, а тому підстав для поновлення строку у зв`язку з тим, що копія оскаржуваної ухвали була отримана нею 25 вересня 2019 року, немає. Про виникнення обставин непереборної сили представник позивача у апеляційній скарзі також не зазначає.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2017 року слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суддя

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя

№ справи: 359/4958/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15300/2019

Головуючий у суді першої інстанції: Борець Є.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.