РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019

м.Харків

Справа № 639/4717/18

провадження 2/639/384/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря- Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3 особа-Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 3 особа-Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на загальну суму 50 259,46 грн., що стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 639/3479/13, виданого 13.06.2013 р. Жовтневим районним судом м.Харкова на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він без виконавчого листа добровільно сплачував аліменти, а також, на прохання дочки, оплачував її навчання у Харківському кооперативному торгово-економічному коледжі за 2015-2016 навчальні роки, проте 30.07.2018 р. отримав з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби ( ВДВС) по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків розрахунок заборгованості по аліментам, який зроблено за період з липня 2016 р. по липень 2018 р. З проведеним рахунком за цей період не згоден, оскільки стягував ОСОБА_2 своєчасно не подала виконавчий лист і отримала рішення суду про стягнення аліментів лише 02.07.2018 р.

В подальшому ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з липня 2016 р. по 01.10.2018 р. на суму 40 693,73 грн.( а.с. 18).

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала, надала відзив, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.05.2013 р. з ОСОБА_1 стягнуті аліментів у розмірі ј частини заробітку ( доходу). Але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.04.2013 р. до досягнення дитиною повноліття, видано виконавчий лист, який при пересилці з Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків до Шевченківського ВДВС був втрачений, що підтверджується відповідними довідками.Після отримання дубліката виконавчого листа, у зв`язку з несплатою аліментів, державним виконавцем нарахована заборгованість за три останніх роки, тобто в межах строків, встановлених ст. 194 СК України.

Відповідач стверджує, що, починаючи з квітня 2013 р. вона жодного разу не отримала від позивача аліментів, що він нібито добровільно сплачував, строки пред`явлення виконавчого листа до виконання нею не пропущені. Дійсно ОСОБА_1 оплатив навчання доньці на суму 3925 грн., що не є підставою для звільнення його від сплати аліментів, які перевищують 50 000 грн. Крім того, батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами і позивач, як батько , може нести додаткові витрати окремо від аліментних зобов`язань, оскільки навчання необхідне для розвитку особистості і здібностей дитини ( а.с. 36-39).

В судовому засіданні сторони підтримала свої доводи, при цьому, позивач не оспорював того факту, що він не перераховував відповідачу аліменти , але надав безпосередньо доньці кошти на проїзд, інші її потреби.

Представник 3 особи-Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, направив суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, при вирішенні справи покладається на розсуд суду ( а.с. 35).

Суд, вислухавши вступне слово сторін та їх доводи, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.05.2013 р. у справі № 639/3179/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки заробітку ( доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.04.2013 р. до досягнення дитиною повнолітнього віку ( а.с. 42).

Як вбачається з інформації Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків № 28160 від 05.05.2018, на виконанні в Жовтневому ВДВС перебував виконавчий лист за стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник працює в ТОВ «Охорона і технології» за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції, що діяла до 05.10.2016 р.) виконавчі дії провадяться за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.Державним виконавцем визначено розмір заборгованості по аліментам, які станом на 22.01.2014 р. склали 6884,11 і виконавчий документ направлено до Дзержинського ВДВС для виконання. 07.04.2014 р. до Жовтневого ВДВС надійшов пакет документів з виконавчим документом та постановою про закінчення виконавчого провадження. Постановою від 08.04.2014 р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження і виконавчий лист направлено до Дзержинського ВДВС, який 14.08.2014 р. знову повернуто. 21.08.2014 рю повторно відмовлено у відкритті виконавчого провадження і виконавчий лист направлено до Дзержинського ВДВС. Згідно проведеної перевірки журналів обліку вхідної кореспонденції, автоматизованої системи виконавчого провадження, журналу обліку виконавчих документів, виконавчий лист в Міжрайонного ВДВС на виконанні не перебуває ( а.с. 44).

Довідкою Шевченківського ВДВС м.Харків від 19.06.2018 № 26540 підтверджено, що, виконавчий лист № 639/3179/13-ц від 13.06.2013 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на виконання у відділ не надходив та не перебуває ( а.с. 45).

У червні 2018 р. відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа замість загубленого і пред`явила дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів до виконання Міжрайонному ВДВС 10.07.2018 ( а.с. 43,46).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 30.07.2018 р., складеної головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків, заборгованість позивача по аліментам за виконавчим листом №639/3179/13-ц за період з липня 2015 р. по 29.07.2018 р. становить 50 259,46 грн.( а.с. 4-5).

Оскільки боржником до відділу ДВС надані відомості щодо працевлаштування та розміру заробітної плати, проведено уточнений розрахунок заборгованості від 01.10.2018 , яким встановлена заборгованість з 10.07.2015 р. по 01.10.2018 р. у розмірі 40 693,73 грн.( а.с. 22-23).

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він добровільно виплачував аліменти за період нарахованої заборгованості за три останніх роки перед пред`явленням виконавчого документа до стягнення, тобто з липня 2015 р. Такі обставини заперечує стягував, вказавши, що з часу подання позову про стягнення аліментів, з 11.04.2013 р. ОСОБА_1 ніякої матеріальної допомоги не надавав, про рішення суду про стягнення аліментів знав, тому як до суду надавав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти стягнення аліментів у розмірі ј частини заробітку не заперечував.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини другої статті 197 СК України, на підставі якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

При цьому вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 не навів та в судовому засіданні не пояснив які обставини мають істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України, що є достатньо підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами за вказаний період з 10.07.2015 р. по 01.10.2018 р.

Суд вважає, що заборгованість виникла внаслідок безпідставного невиконання ОСОБА_1 аліментних зобов`язань, покладених на нього відповідним рішенням суду.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він, на прохання доньки, передавав їй кошти на проїзд або інші її потреби, а також оплатив її навчання у 2015 р.-2017 р. у коледжі, перерахувавши кошти в сумі 3675 грн., 3925 грн. і 4175 грн., що підтверджується відповідними квитанціями від 20.08.2015 р., 26.10.2016 р., 20.12.2017 р. не може бути підставою для часткового звільнення від сплати заборгованості, оскільки такі дії позивача мали добровільний характер і не можуть бути зараховані у сплату аліментів. Крім того, суд зазначає, що на утримання дитини з 2013 року не було здійснено ОСОБА_1 жодного платежу (а.с. 6-7).

Суд також враховує, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (статті 142, 181 СК України), у тому числі й на рівне утримання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

При цьому, суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що плата за навчання доньки у Харківському кооперативному торгово-економічному коледжі є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно ( ч.2 ст. 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Відповідач не пред`являла позов про стягнення додаткових аліментів

Витрати на навчання неповнолітньої дитини у коледжі не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються.

Обов`язки батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги не відносяться до правовідносин щодо обов`язків батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повнолітнього віку.

Надаючи оцінку встановленим обставинам у їх сукупності , суд дійшов висновку, що правових підстав для повного або часткового звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості зі сплати аліментів за три останніх роки не має.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, cуд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3 особа-Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділуХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

3 особа- Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ( м.Харків, вул.Москалівська, 58).

СУДДЯ -