Справа № 517/477/19
Провадження № 2/517/232/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Кузнєцова Любов Олександрівна до Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 були чоловіком та дружиною на підставі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , видане 17 квітня 1954 року Бирносовським сільським РАГС Фрунзівського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 5.

Встановити факт належності ОСОБА_3 земельної частки (паю) розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах с. Новозаріцьке Захарівського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 19 серпня 1996 року.

Визнати за позивачем право на земельну частку (пай), площею 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах с. Новозаріцьке Захарівського району Одеської області, належну ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 19 серпня 1996 року, на підставі рішення Фрунзівської районної ради від 19 серпня 1996 року за № 326/96, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 222 від 19.08.1996 року в порядку спадкування після смерті позивача матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за позивачем право на земельну частку (пай), площею 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах с. Новозаріцьке Захарівського району Одеської області згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 1996 року, на підставі рішення Фрунзівської районної ради від 19 серпня 1996 року за № 326/96, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 221 від 19.08.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка фактично прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_3 , оскільки вона на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем в селі Бирносово, Фрунзівського району Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_3 , яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , а також земельна частка (пай), розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 спадщину фактично прийняла позивач, оскільки вона на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем.

Однак, позивач позбавлена права прийняти спадщину в нотаріальному порядку з оформленням права власності в зв`язку з розбіжностями в правовстановлюючих документах та невідповідності записів в документах про державну реєстрацію актів цивільного щодо імені ОСОБА_4 та прізвища ОСОБА_5 , а також помилки у сертифікаті серії НОМЕР_2 від 19 серпня 1996 року, зроблено помилку в імені ОСОБА_3 , а саме замість ОСОБА_6 , зазначено ОСОБА_7 .

За таких обставин, позивач позбавлена можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельні ділянки та вимушена звернутися до суду з позовом про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, але попередньо надали до суду клопотання, в якому просять розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (поновлене) серії НОМЕР_4 видане 15 квітня 1954 року Фрунзівським РАГС Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 189 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , видане 18 грудня 1924 року Перехрестівською сільською радою Захарівського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 165 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданим 17 квітня 1954 року Бирносовським сільським РАГС Фрунзівського району Одеської області, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 квітня ІНФОРМАЦІЯ_8 одружились, про що зроблено відповідний актовий запис № 5. Після укладення шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а.с.16).

Однак у свідоцтві про шлюб було допущено помилку, ОСОБА_4 значиться як ОСОБА_11 ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 значиться як ОСОБА_13 ОСОБА_14 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 , у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народилась донька ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданого 17 листопада 1970 року (повторне), про що зроблено відповідний актовий запис № 13. Батьками записані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , тобто ім`я « ОСОБА_16 » було заповнено із свідоцтва про шлюб (а.с. 17).

При досягненні повноліття ОСОБА_15 отримала паспорт де вона також зазначена як ОСОБА_15 (а.с. 23-24).

Згідно листа Захарівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.03.2019 року № 352/60-18, причиною невідповідності відомостей, що містять вказані актові записи може бути допущено помилки посадовою особою при складанні актового запису. Надати копії документів на підставі яких здійснювались записи актів цивільного стану не має можливості у зв`язку з їх відсутністю, оскільки документи вказаного типу мають короткостроковий термін зберігання (а.с. 19).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , ОСОБА_15 уклала шлюб з ОСОБА_17 , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_18 » (а.с. 22).

У 1996 році Колективним сільськогосподарським підприємством «ПЕРЕМОГА», ОСОБА_4 , на підставі Рішення Фрунзівської районної ради від 19 серпня 1996 року за № 326/96, була передана у власність земельна ділянка розміром 8,77 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується Сертифікатом про право власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 19 серпня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 221 від 19.08.1996 року (а.с. 20).

Також, у 1996 році Колективним сільськогосподарським підприємством «ПЕРЕМОГА», ОСОБА_3 , на підставі Рішення Фрунзівської районної ради від 19 серпня 1996 року за № 326/96, була передана у власність земельна ділянка розміром 8,77 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується Сертифікатом про право власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 19 серпня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 222 від 19.08.1996 року (а.с. 21).

Однак у сертифікаті серії НОМЕР_2 від 19 серпня 1996 року, зроблено помилку в імені ОСОБА_3 , а саме замість « ОСОБА_6 », зазначено « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_8 , виданий Новозарицькою сільською радою народних депутатів Фрунзівського району Одеської області 04 січня 1998 року (а.с. 26).

Після його смерті відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області зазначеної вище.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину фактично прийняла позивач, оскільки вона на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем.

Згідно листа Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області від 13.08.2019 року за № 02-23/142, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 була зареєстрована з 16.12.1978 року в селі Бірносове Фрунзівського району Одеської області, знаття з обліку 27.02.2007 року у зв`язку зі смертю (а.с. 29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_9 , видане 10 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області (а.с. 27).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно. До спадкового майна ввійшло право на земельну частку ( пай ) згідно з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 1996 року, яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , а також земельна частку (пай), розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів, що перебувала у власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», що підтверджується виготовленим на її ім`я сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданий 19 серпня 1996 року.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину фактично прийняла її донька ОСОБА_19 , оскільки вона на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, що підтверджується свідоцтвом про смерть, де місце смерті зазначено: Одеська область, м. Іллічівськ, смт. АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57912932 від 15.10.2019 року вбачається, що відсутня будь-яка інформація стосовно спадщини ОСОБА_3 (а.с. 52).

Однак, позивач позбавлена права прийняти спадщину в нотаріальному порядку з оформленням права власності в зв`язку з розбіжностями в правовстановлюючих документах та невідповідності записів в документах про державну реєстрацію актів цивільного щодо імені ОСОБА_4 та прізвища ОСОБА_5 , а також помилки у сертифікаті серії НОМЕР_2 від 19 серпня 1996 року, зроблено помилку в імені ОСОБА_3 , а саме замість ОСОБА_6 , зазначено ОСОБА_7 .

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 1 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядається справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами безпосередньо заінтересованих у цьому осіб.

Визначаючи наявність підстав для встановлення факту належності спадкодавцю описаного вище державного акту на право власності на земельну ділянку в судовому порядку, суд виходить з положень п. 6 ч. 1 і ч. 2 ст. 315 ЦПК про те, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

З досліджених судовому засіданні доказів встановлено факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 були чоловіком та дружиною на підставі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , видане 17 квітня 1954 року Бирносовським сільським РАГС Фрунзівського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 5.

Належність спадкодавцю ОСОБА_20 Микитівні земельної ділянки частки (паю) розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах с. Новозаріцьке Захарівського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 19 серпня 1996 року підтверджується даним сертифікатом, копією свідоцтва про народження, свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про смерть спадкодавця.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

За результатом дослідження та оцінки описаних у цьому рішенні доказів, суд приходить до висновку про доведеність факту належності спадкодавцю земельної ділянки частки (паю) розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах с. Новозаріцьке Захарівського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 19 серпня 1996 року.

За таких обставин, вимоги заявника в частині встановлення юридичних фактів є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Відповідно до ст. 1217 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишила.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Позивач у своїх позовних вимогах також просить визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах с. Новозаріцьке Захарівського району Одеської області, належну ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 19 серпня 1996 року, на підставі рішення Фрунзівської районної ради від 19 серпня 1996 року за № 326/96, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 222 від 19.08.1996 року в порядку спадкування після смерті позивача матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за позивачем право на земельну частку (пай), площею 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах с. Новозаріцьке Захарівського району Одеської області згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 1996 року, на підставі рішення Фрунзівської районної ради від 19 серпня 1996 року за № 326/96, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 221 від 19.08.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка фактично прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України визначено, що спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 20 від 22.12.1993 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Разом з тим, позивач при зверненні до суду не надала жодних доказів щодо звернення нею до нотаріальної контори з метою оформлення права власності на вищевказані земельні ділянки, а звернулася до суду з позовною вимогою про визнання права на дані земельні ділянки, тобто відсутній спір про право. В матеріалах справи відсутня постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30.11.2004 року у справі "Саsе оf ОСОБА_21 V. ОСОБА_22 " (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не звертався до нотаріальної контори з метою оформлення права власності на вищевказані земельні ділянки. В матеріалах справи відсутня постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій, а отже відсутній спір про право.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову в частині визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Кузнєцова Любов Олександрівна до Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 були чоловіком та дружиною на підставі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , видане 17 квітня 1954 року Бирносовським сільським РАГС Фрунзівського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 5.

Встановити факт належності ОСОБА_3 земельної частки (паю) розміром 8,77 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах с. Новозаріцьке Захарівського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого 19 серпня 1996 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 24 жовтня 2019 року.

Суддя: