Справа № 613/1721/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження №613/1721/18 (н/п 2/640/1613/19) за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в регресному порядку, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2018 р. ПАТ НАСК «ОРАНТА» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в регресному порядку, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ НАСК «ОРАНТА» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в порядку регресу суму в розмірі 44 271 грн. 10 коп. та витрати по оплаті судового збору в сумі 1762 грн.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9769822 від 13.01.2017 року, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в особі Дзержинського відділення Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу ТАТА LPT 613, державний номер НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, франшиза складає 510 (п`ятсот десять) гривень.

13.06.2017 на 41 км автодороги Харків - Охтирка сталася дорожньо-транспортна пригода: участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача та автомобіля Renault Premium, державний номер НОМЕР_2 , з причепом Coder S3384D. державний номер НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було спричинено механічних пошкоджень.

У відповідності до постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 29 червня 2017 року по справі № 613/678/17 (провадження № 3/613/304/17), ОСОБА_1 , 13 червня 2017 року о 03 хв. на 41 км автодороги Харків - Охтирка, керуючи автомобілем ТАТА LPT 613, державний НОМЕР_1, який був технічно несправний та у якого під час руху відпало заднє ліве колесо, в результаті чого завдав пошкодження автомобілю Renault Premium, державний номер НОМЕР_2 , з причепом Coder S3384D державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , 1958 року народження. Під час ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Автомобілі отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки, чим порушив п.п. 1.5,2.3 «а», 31.1 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

25.07.2017 р. за реєстраційним № 16 до страховика надійшла заява про виплату страхового відшкодування від третьої особи (потерпілого) ОСОБА_3 , якому належить пошкоджене внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майно, а саме транспортний засіб Renault Premium державний номер НОМЕР_2 , згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 .

У відповідності до Дослідження № НОМЕР_2 -20.06/5 від 20.06.2017 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Renault Premium, державний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 44 781 гривню 10 копійок.

З урахуванням зносу деталей, що замінюються та суми франшизи, встановленої Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9769822 від 13.01.2017 року, страховиком визначено до сплати та сплачено на користь третьої особи (потерпілого) страхове відшкодування в сумі 44 271 гривню 10 копійок на підставі складеного страхового акту та заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 38.1.1 «г» ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача 13.09.2017 року направлялась претензія з пропозицією в добровільному порядку відшкодувати спричинену позивачеві шкоду. Лист повернувся на адресу позивача з відміткою: за зазначеною адресою не проживає.

У зв`язку з тим, що до позивача перейшло право подати регресний позов, він звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 07.02.2019 р. позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Відповідно до супровідного листа Богодухівського районного суду Харківської області від 25.02.2019 року вказані матеріали справи направлені до Київського районного суду м. Харкова та отриманні останнім 27.02.2019 року.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 01.03.2019 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

31.07.2019 р. представником відповідача - адвокатом Бачіашвілі М.О. подано відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13.06.2017р. ОСОБА_1 працював водієм у ТОВ «Богодухівський молзавод». Дана постанова набрала законної сили. Також дана обставина підтверджується наданим до матеріалів позовної заяви повідомленням про ДТП від 14.06.2017р. (а.с. 10), де зазначено про місцезнаходження автомобіля ТАТА д.н.з. НОМЕР_1 на території ТОВ «Богодухівський молзавод».

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до ст.1191 ЦК України.

Таким чином, відповідальною особою за відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП, яка сталась 13.06.2017р., відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України, є ТОВ «Богодухівський молзавод», отже, відповідачем за даним позовом потрібно було визначити ТОВ «Богодухівський молзавод», а ОСОБА_1 - третьою особою на стороні відповідача.

Для документального підтвердження вищезазначених обставин, представником відповідача в інтересах клієнта зроблено відповідний адвокатський запит до ТОВ «Богодухівський молзавод», але станом на поточну дату відповідь не отримано.

Також направлено запит до Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України щодо інформації про власника автомобіля марки ТАТА д.н.з. НОМЕР_1 , отримано відповідь та повторно направлено запит з врахуванням вимог відповіді.

Представник відповідача також звертає увагу суду щодо неналежності доказу, а саме: наданої стороною позивача копії реєстру безготівкових переказів від суб`єкта господарювання №136 від 22.08.2017 року, як доказу виконання страховиком свого обов`язку із виплати страхового відшкодування потерпілій стороні через відсутність підпису відповідальної посадової особи страхової компанії, відсутні докази отримання вказаної суми потерпілою особою, за таких обставин в суду немає жодних достатніх підстав вважати платіж таким, що відбувся. Крім того копія реєстру безготівкових переказів від суб`єкта господарювання №136 від 22.08.2017 року видана саме позивачем, зацікавленою у спорі стороною, а не банком, на підтвердження виконаної цим банком операції щодо переказу коштів з рахунку позивача на рахунок потерпілої від ДТП особи, і за своїм змістом є не достатнім доказом виконання саме з боку позивача свого обов`язку, оскільки подальші дії щодо переказу коштів вже покладаються на банк, який не надав відповідного підтвердження.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виплати страхового відшкодування потерпілій особі у ДТП, що сталась 13.06.2017 року (а.с.73-77).

Правом на подачу відповіді на відзив представник позивача не скористався.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання представника НАСК «ОРАНТА» - І.О.Пащенко, про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує (а.с.58).

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, адвокатом Бачіашвілі М.О. подано клопотання про проведення судового засідання 17.10.2019 р. без її участі, щодо позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволені позову в зв`язку з недоведеністю (а.с.87).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Пунктом 1.3 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (ст..4 вказаного Закону).

Відповідно до ст..5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст..6 Закону).

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9769822 від 13.01.2017 року, Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Дзержинськог відділення Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу ТАТА LPT 613, державний номер НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, франшиза складає 510 (п`ятсот десять) гривень (а.с.4).

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

ОСОБА_1 , 13 червня 2017 року о 03 год. 20 хв. на 41 км автодороги Харків-Охтирка, керуючи автомобілем ТАТА д.н.з. НОМЕР_1 , який був технічно несправний, та у якого під час руху відпало заднє ліве колесо, в результаті чого завдав пошкодження автомобілю RENAULT PREMIUM днз НОМЕР_2 з причепом СОDER S3384D днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , 1958 р.н. Під час ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Автомобілі отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (а), 31.1 ПДР України.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 29.06.2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувано у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень (а.с.29).

Постанова набула чинності 09.07.2017 р.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

25.07.2017 р. за реєстраційним № 16 до страховика надійшла заява про виплату страхового відшкодування від третьої особи (потерпілого) ОСОБА_3 , якому належить пошкоджене внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майно, а саме транспортний засіб Renault Premium державний номер НОМЕР_2 , згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 (а.с.10,11).

У відповідності до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Згідно ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, утому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У відповідності до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У відповідності до пункту 34.4 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

13.06.2017 року аварійним комісаром Харківської обласної дирекції «НАСК «ОРАНТА» Гончаровим С.В. за участю водія ОСОБА_2 було проведено огляд транспортного засобу RENAULT PREMIUM днз НОМЕР_2 , про що було складено протокол (акт) огляду транспортного засобу (а.с.17).

Згідно копії дослідження №СА0855ВХ-20.06/5, складеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» 20.06.2017 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля RENAULT PREMIUM днз НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, склав 44781,10 грн. (а.с.18-20).

Згідно копії розрахунку страхового відшкодування від 01.08.2017 року та копії страхового акту №ОЦВ-17-5803/1 від 01.08.2017 року визначено суму страхового відшкодування у розмірі 44 271,10 грн. (а.с.25,26)

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 44271,10 грн. що підтверджується реєстром безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання №136 від 22.08.2017 р. та копією платіжного доручення №42213 від 22.08.2017 року (а.с.27, 28).

13.09.2017 року за вих.№577 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулось до відповідача з претензією про відшкодування суми в розмірі 44271,10 грн. (а.с.30).

Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 38.1.1 «г» ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

За нормою ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Доводи представника відповідача стосовно того, що відповідальною особою за відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП, яка сталась 13.06.2017р., відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України, є ТОВ «Богодухівський молзавод» судом до уваги не приймаються через їх недоведеність.

Так, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним

засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до ст.1191 ЦК України.

Наявність трудових відносин між володільцем та особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки має підтверджуватись відповідними доказами, зокрема документами, підтверджують наявність трудових відносин тощо). На виникнення зобов`язання володільця (власника) джерела підвищеної небезпеки щодо відшкодування заподіяної ним майнової шкоди впливають обставини, такі як в який саме час було заподіяно шкоду (під час виконання трудових чи службових обов`язків); чи було джерело підвищеної небезпеки надано працівникові в процесі виконання ним трудових обов`язків чи він самовільно, неправомірно використав його в особистих цілях.

Як визначено у п.8 постанови Пленуму ВС «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 (зі змінами), за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Тому норми ст.1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

Однак, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність трудових відносин між володільцем транспортного засобу ТАТА LPT 613 та відповідачем ОСОБА_1

Клопотань про витребування таких доказів до суду не надходило.

Посилання представника відповідача на надання неналежних доказів позивачем суд розцінює як спосіб захисту.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1,3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» є обґрунтованими та підлягають задоволеню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.13, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 993, 1191,1194, 1166,1187 ЦК України, ст.ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (місцезнаходження: 61052 м.Харків вул..Полтавський шлях буд.7, ) в порядку регресу суму в розмірі 44 271 (сорок чотири тисячі двісті сімдесят одна) гривня 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (місцезнаходження: 61052 м.Харків вул..Полтавський шлях буд.7, ) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА», місцезнаходження: 61052 м.Харків вул..Полтавський шлях буд.7, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складено 25.10.2019 р.

Суддя Чередник В.Є.