Справа №: 272/719/19
Провадження № 2/272/428/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року
Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Брагіна В.І.
при секретарі судових засідань Бондаренко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу № 272/719/19, провадження № 2/272/428/19 за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) про припинення права на частку у спільному майні шляхом сплати компенсації,суд, -
Позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні шляхом сплати компенсації.
Відповідач в судове засідання не з`явився,відзиву на позовну заяву до суду не подав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч. 3, 11 ст. 128 ЦПК України.
Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів та доказів.
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судом встановлено,що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.04.1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а інші 1/3 частки належить відповідачу,що підтверджується інформаційною довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10).Згідно технічного паспорту будинок занадто старий та потребує повного капітального ремонту (а.с.11-14). Відповідач починаючи з 1998 року постійно проживає у Росії в м. Санк-Петербурзі і на території України не проживає, не приймає жодної участі в утриманні будинку,не сплачує витрат за житлово-комунальні послуги, не цікавиться своєю часткою у праві власності, не проводить ремонт та не приймає у цьому жодної участі.1/3 частки будинку, які належать відповідачу не можуть бути виділені в натурі під час поділу житлового будинку, оскільки поведеним оціночно-будівельним дослідженням встановлено, що виходячи з конструктивних та об`ємно планувальних характеристик технічного стану житлового будинку здійснити поділ згідно ідеальних часток співвласників в розмірі по 1/3 не вбачається технічно можливим,оскільки будинок занадто старий та по ньому пішли тріщини,що підтверджується дослідженням висновком експерта № 51/09-2018 (а.с.15 - 40).
При вирішенні спору суд виходить з наступних міркувань :
Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до приписів ч. ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.
У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.З ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.
Відповідно ч.І ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно абз. З п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.
Задовольняючи позов суд з врахуванням клопотання позивачів не стягує з відповідача на їх користь понесені ними судові витрати.
Керуючись ст.ст.4, 12,76 - 89, 200, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,суд,-
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на одну шосту ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на одну шосту ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2019 року.
Суддя:В. І. Брагін