Справа № 459/3028/18 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/1841/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Курій Н.М.,

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.,

за секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_1 , її представника - адвоката Лавровича О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Жураковського А.І.,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2018 р. ОСОБА_2 звернуся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просив змінити розмір аліментів на утримання двох дітей з 1/4 частки його доходу на кожну дитину на 1/3 частку такого доходу на обох дітей. В обґрунтування позову зазначив, що за двома судовими рішеннями з нього стягуються аліменти на двох дітей, у розмірі по 1/4 частини доходу на кожну дитину. Вважає такий стан речей неспівмірним та посилаючись на ст.ст. 180-183, 192 СК України просив позов задовольнити.

19.11.2018 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що позовні вимоги до ОСОБА_3 мають формальний характер, оскільки позивач проживає з останньою, ведуть спільне господарство. Позивач матеріально забезпечений та має можливість сплачувати аліменти у призначеному судом розмірі. Вказувала, що дочка має проблеми зі здоров`ям, необхідне лікування у санаторії, яке коштуватиме 11 000 грн. Крім того, необхідні кошти на харчування дитини, оплату гуртків та тренувань.

17.12.2018 року позивач подав відповідь на відзив, у якому просив позов задовольнити. Зазначав, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 Від важкої фізичної праці у нього погіршився стан здоров`я, необхідні кошти на його лікування.

19.12.2018 року відповідач ОСОБА_1 подала заперечення щодо відповіді на відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що постанова про відкриття виконавчого провадження не вказує на фактичне стягнення коштів з позивача на користь ОСОБА_3 Позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, отже він може працювати. Доказів погіршення матеріального становища ним не подано.

17.04.2019 року позивач надав письмові пояснення, де зазначив, що на кожну дитину він щомісячно сплачує аліменти у розмірі 4000 грн., що втричі перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обов`язок щодо утримання дітей лежить на обох батьках. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 змінилось її матеріальне становище, оскільки остання вийшла на роботу та отримує дохід. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 змінився його сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я. Крім того, у нього є непрацездатні батьки.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року, з урахуванням ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року про виправлення описки, позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 квітня 2010 року у справі № 2/1876/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 вересня 2018 року у справі № 459/2412/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили й до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 аліменти ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили й до досягнення дитиною повноліття.

Припинено нарахування і стягнення аліментів за рішеннями Червоноградського міського суду Львівської області від 28.04.2010 р. у справі № 2-1876/10 та від 11.09.2018 р. у справі № 459/2412/18, та відкликано виконавчі листи, що були видані на виконання останніх.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року оскаржила ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на момент вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вже сплачував аліменти згідно з рішення від 28 квітня 2010 року на утримання дочки ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 Посилається на те, що ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності з 29 жовтня 2018 року. Стверджує, що матеріальний стан ОСОБА_2 після виходу на пенсію та в порівнянні з попередніми роками не погіршився, а навпаки покращився. Крім цього, доказів погіршення матеріального стану позивачем не надано. Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надалі проживають однією сім`єю, що, на думку апелянта, свідчить про покращення матеріального стану їхньої сім`ї, а звернення позивача з позовом спрямоване на зменшення виплат на утримання дочки ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 Посилається також на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме на те, що судом враховано письмове пояснення позивача від 17 квітня 2019 року, яке вона отримала безпосередньо перед судовим засіданням.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційної скарги на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року не подавала.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лаврович О.В. вимоги апеляційної скарги підтримали, посилаючись на доводи, які аналогічні доводам апеляційної скарги.

Від позивача ОСОБА_2 надійшла заява в якій він зазначив, що підтримує поданий ним на апеляційну скаргу відзив і просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності його представника.

Від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Бордюка М.Й. надійшла електронною поштою 22.10.2019 року заява, в якій він також просить розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 проводити за його відсутності, апеляційну скаргу заперечує та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника - адвоката Лавровича О.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28.04.2010 р. у справі № 2-1876/10 з позивача в користь відповідачки ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. (арк. спр. 9)

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11.09.2018 р. у справі № 459/2412/18 з позивача в користь відповідачки ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. (арк. спр. 10-12)

24.10.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №459/2412/18 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 (арк. спр. 50)

Відповідно до наданих позивачем копій медичних документів, останній має професійне захворювання, періодично перебуває на амбулаторному лікуванні, йому встановлено третю групу інвалідності. (арк. спр. 52-55, 79-81)

Відповідно до копії довідки Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Львівській області від 15.03.2018 року №06-7/286, із щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 здійснені відрахування на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (арк. спр. 73)

ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 9241, 19 грн., з пенсії утримуються аліменти на користь ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області від 13.03.2019 року №1916. (арк. спр. 74)

Згідно з копією довідки Червоноградського ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 25.03.2018 року №В-11/57480957/4560, ОСОБА_2 сплачує аліменти на корить ОСОБА_3 , розмір яких за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року становить 27985, 99 грн. (арк. спр. 76)

ОСОБА_2 сплачує аліменти на корить ОСОБА_1 , розмір яких за період з лютого 2019 року по березень 2019 року становить 8 773,50 грн., що підтверджується довідкою Червоноградського ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 22.03.2018 року №В-8/20162884/4477. (арк. спр. 77)

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Гірницької селищної ради Львівської області від 07.04.2019 року №270, ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (арк. спр. 78)

Згідно з копією трудової крижки ОСОБА_3 , остання 01.10.2018 року прийнята на роботу на посаду продавця продовольчих товарів. (арк. спр. 82)

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов обґрунтованого висновку про те, що фактичні обставини справи свідчать про зміну сімейного стану та стану здоров`я позивача, що у своїй сукупності істотно погіршує його матеріальне становище.

Судом також правильно враховано зміну матеріального становища відповідача ОСОБА_3

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року та ч.7 ст.8 СК України визначають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, з огляду на погіршення стану здоров`я позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на момент вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_2 вже сплачував аліменти згідно з рішенням від 28 квітня 2010 року на утримання дочки ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 та встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з 29 жовтня 2018 року, колегію суддів до уваги не беруться, оскільки погіршення стану здоров`я платника аліментів відбулось після ухвалення рішень Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 , що згідно зі ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру таких.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надалі проживають однією сім`єю також колегією суддів до уваги не беруться, оскільки спільне проживання позивача з дитиною, на утримання якої стягуються аліменти, не змінюють його обов`язку по її утриманню, встановленого чинним законодавством та рішенням суду, що набрало законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки такі ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, однак, належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до приписів ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

А відтак, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року в оскарженій частині належить залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р.П.