ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3683/15-ц Головуючий суддя І інстанції Баркова Н. В.
Провадження № 22-ц/818/2790/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е., Мухатаєва Б .А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року, постановлену у складі судді Баркової Н.В., по цивільній справі за поданням державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Халєєва Тараса Володимировича про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 ,

встановив :

До Жовтневого районного суду м. Харкова 15.03.2019 звернувся державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Халєєв Т.В. з поданням, в якому просив суд вирішити питання про звернення стягнення на майно боржника - ОСОБА_3 , а саме на 372/1200 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 - в рамках зведеного виконавчого провадження АСВП № 54900989:

- з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 08.12.2016 по справі № 639/3683/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 469009,21 грн.;

- з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 28.01.2016 по справі № 639/9506/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2864,15 грн.;

- з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 05.10.2016 по справі № 639/4318/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 7491,58 грн.

В обґрунтування своїх вимог державний виконавець посилався на те, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 54900989. 05.04.2017 заступник начальника відділу Жовтневого ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Слюта Т.О. звернулась до суду з поданням про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, а саме у будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на ті підстави, що у Жовтневому ВДВС м. Харкова на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження. 19.05.2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова винесено рішення по справі № 639/9506/15-ц, провадження № 6/639/69/17 про визначення частки боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка становить 372/1200 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . В ході здійснення зведеного виконавчого провадження встановлено, що у боржника відсутні грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих у банківських установах, також за боржником на праві власності не зареєстровано інше рухоме майно. Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником - ОСОБА_3 (код: НОМЕР_1 , мешкає АДРЕСА_1 ) право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Право власності виникло у боржника на підставі рішення від 19.05.2017 ( справа № 639/9506/15-ц; провадження № 6/639/69/17) Жовтневого районного суду м. Харкова і становить 372/1200 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Однак, станом на теперішній час право власності на зазначену частину житлового будинку не зареєстровано у встановленому законом порядку, відповідний запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній. Постановою про опис та арешт майна боржника від 10.08.2018 описано та накладено арешт на 372/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику згідно рішення суду.

У зв`язку з викладеним, державний виконавець Халєєв Т.В. вимушений звернутися до суду з даним поданням.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2019 прийнято до провадження подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Халєєва Тараса Володимировича про звернення стягнення на майно боржника, призначено до розгляду в судовому засіданні.

До початку судового засідання від представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Іванченка С.М. надійшли письмові пояснення на вищевказане подання державного виконавця, в яких останній зазначив, що у Міжрайонному відділі ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області в рамках зведеного виконавчого провадження за №54900989 знаходяться виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сум боргу. За наявною в матеріалах виконавчого провадження інформацією, з метою виявлення майна боржника, державним виконавцем неодноразово вчинено ряд виконавчих дій щодо з`ясування наявності у боржника доходів, коштів на рахунках чи іншого рухомого та нерухомого майна. Так, державним виконавцем було направлено запити до органів, що здійснюють реєстрацію права власності на окремі види майна. За результатами здійснених вказаних заходів державному виконавцю стало відомо: згідно відповіді Державної фіскальної служби України на запит про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржником до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила; згідно відомостей БД «АМТ» за боржником право власності на автотранспортні засоби не зареєстровано; згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Крім того, старшим державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_3 та встановлено, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє ліквідне майно, на яке можливо звернути стягнення. Про що за участю боржника складено відповідний Акт державного виконавця від 31.07.2018. Отже, старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області в повному обсязі вчинені першочергові виконавчі дії щодо встановлення рухомого та нерухомого майна боржника, дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а також встановлено, що доходи та майно, необхідні і достатні для виконання вищевказаних судових рішень на загальну суму 479 364 грн. 94 коп., у боржника ОСОБА_3 відсутні. Також під час проведення виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що 15.09.1984 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб, під час якого подружжям на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25 березня 1986 року набуто у власність 372/600 частини будинку АДРЕСА_1 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв. м., загальною площею 113,3 кв. м., який знаходиться в АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим та у відповідності до вимог ст. ст. 2, 10, 13, 48, 52, 53 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 379 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року), 05.04.2017 державний виконавець Жовтневого ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся в Жовтневий районний суд м. Харкова з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у спільній сумісній власності подружжя. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.05.2017 по справі № 639/9506/15-ц (провадження № 6/639/69/17) вищевказане подання задоволено та вирішено визначити, що частка боржника ОСОБА_3 у спільній сумісній власності становить 372/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , а також вирішено припинити право спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 . Постановою Харківського апеляційного суду від 26.02.2019 (провадження № 22-ц/818/96/19) відхилено апеляційну скаргу та залишено без змін рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.05.2017. Отже, вказаними судовими рішеннями визначено, що боржник ОСОБА_3 на даний час має право власності на 372/1200 частин будинку АДРЕСА_1 з обслуговуючими його будівлями та спорудами, житловою площею 56,6 кв . м ., загальною площею 113,3 кв. м., який знаходиться в АДРЕСА_1 , на які державний виконавець може звернути стягнення з метою виконання зведеного виконавчого провадження № 54900989, про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу. Однак, не зважаючи на те, що судові рішення, якими задоволено подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності набули законної сили, чинним законодавством України передбачено обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а боржник ОСОБА_3 не зареєструвала в установленому законом порядку право власності на належні їй 372/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Всупереч вказаній нормі та ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», боржник ОСОБА_3 самостійно не виконує рішень суду щодо сплати заборгованості і не надала державному виконавцю та або/стягувачу види належного їй майна чи предметів, які необхідно реалізувати в першу чергу. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 просить подання держаного виконавця задовольнити у повному обсязі.

У судому засідання 28.03.2019 державний виконавець Халєєв Т.В. подання про звернення стягнення на майно боржника підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

В судове засіданні також з власної ініціативи з`явились заінтересовані особи - представник стягувача та боржник.

Представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат Іванченко С.М. також підтримав подання державного виконавця, просив його задовольнити, посилаючись на свої письмові пояснення, а також зазначив, що достатнього майна або коштів у боржника для сплати суми боргу немає, саме тому необхідно звернути стягнення на належне їй нерухоме майно.

Боржник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного подання, вказавши, що вона офіційно працює в КП «ХТМ» та з її заробітної плати щомісячно утримуються кошти на погашення боргу, а в будинку АДРЕСА_1 проживають окрім сусідів по будинку - чоловік боржника та їх два сини, один з яких на даний час знаходиться у в`язниці. При цьому боржник зазначила, що іншого житла не має.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Халєєва Т.В. про звернення стягнення на майно боржника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити подання державного виконавця.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, послався на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було порушено норми матеріального та невірно застосовано норми процесуального права.

Вказав, що частка майна боржника виділена за рішенням суду, а тому вона є самостійним об`єктом, на який можна звернути стягнення. Послався на те, що не погоджується з твердженням суду про порушення прав боржника на житло, оскільки ОСОБА_3 тривалий час не виконується рішення суду про стягнення заборгованості. Зазначив, що сума боргу значно перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, що дозволяє звернути стягнення на майно боржника - частину у домоволодінні, оскільки іншого мана у ОСОБА_3 немає.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 , за відсутності інших учасників судового засідання, належним чином повідомлених про розгляд справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст. 372 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутої судом скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що як вбачається з матеріалів подання, у Міжрайонному відділі ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області в рамках зведеного виконавчого провадження за №54900989 знаходяться виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 08 грудня 2016 року по справі №639/3683/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 469009,21 грн; з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 28 січня 2016 року по справі № 639/9506/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2 864,15 грн; з примусового виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 05 жовтня 2016 року по справі № 639/4318/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 7 491,58 грн. Постанови про відкриття виконавчих проваджень були направлені на адресу боржника ОСОБА_3 рекомендаційним повідомленням, про що свідчать копії квитанцій (а. с. 43-51).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.05.2017 подання заступника начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Т.О. Слюта про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 - задоволено. Визначено, що частка боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у спільній сумісній власності становить 372/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Припинено право спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 (а. с. 56-60).

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.05.2017 - залишено без змін (а. с. 61-67).

Старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Халєєвим Т.В. 31.07.2018 здійснено вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_3 та встановлено, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє ліквідне майно на яке можливо звернути стягнення, про що за участю боржника складено відповідний акт державного виконавця від 31.07.2018 (а. с. 87).

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Халєєва Т.В. від 10.08.2018 в рамках зведеного виконавчого провадження №54900989 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, описано та накладено арешт на 372/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить боржнику ОСОБА_3 (а. с. 52-55).

Відповідно до інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2019 за боржником ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а. с. 68-70).

Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України на запит про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржником ОСОБА_3 до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила (а. с. 73).

Відповідно до відомостей БД «АМТ» за боржником ОСОБА_3 право власності на автотранспортні засоби не зареєстровано (а. с. 75).

З відповіді УПФУ від 06.03.2019 року вбачається, що боржник ОСОБА_3 , за звітним періодом 2019 року, працює у КП «Харківські теплові мережі» (а. с. 71).

Згідно з відповіді Пенсійного фонду України від 06.03.2019 року ОСОБА_3 у вищевказаному управлінні на обліку не перебуває і пенсію не отримує (а. с. 72).

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що як вбачається із змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 14.03.2019 майно, право власності на нерухоме майно, а саме 372/1200 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 за боржником ОСОБА_3 не зареєстровано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.05.2017 визначено, що частка боржника ОСОБА_3 у спільній сумісній власності становить 372/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Разом з тим, як вбачається з довідок про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, в будинку АДРЕСА_1 квартирі 1 зареєстрована ОСОБА_6 , в квартирі 2 зареєстрований ОСОБА_7 , в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Таким чином, на даний час суду не надано підтвердженої належними доказами інформації щодо того, де саме знаходиться 372 /1200 частин будинку АДРЕСА_1 з обслуговуючими його будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , які особи мають право на проживання у даній частині, а також доказів щодо виділу в натурі даної частини. Враховуючи викладене, суд вважає, що вирішення питання про звернення стягнення на майно, про яке йдеться у поданні, призведе до порушення закріпленого статтями 47, 48 Конституції України конституційного права на житло інших громадян, які не є боржниками у даному виконавчому провадженні, а також і до порушення прав боржника, яка іншого житла не має. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що боржником ОСОБА_3 рішення суду поступово виконується шляхом звернення стягнення на її заробітну плату, що визнано учасниками справи в судовому засіданні.

Таким чином, звернення державного виконавця до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано за боржником, є крайнім заходом, який суд вважав передчасним і таким, що може призвести до порушення конституційних прав громадян.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 48, ч.ч. 5, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Частинами 3 та 4 даної статті встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У такому випадку приватному виконавцю, окрім надання відповідних документів обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Доводами апеляційної скарги не спростовано висновок районного суду про те, що ОСОБА_3 питання щодо встановлення порядку користування спільним майном, або виділу його у натурі не вирішувалось, а спірне майно є єдиним житлом боржника.

Також, учасниками справи не заперечувалось, що із заробітної плати ОСОБА_3 провадяться відрахування на покриття боргу, що свідчить про те, що рішення суду виконується.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було заявлено клопотання про скасування судового рішення та закриття провадження у справі з огляду на відсутність предмету спору.

Стягувач вказав, що Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Халєєва Т. В. від 11 жовтня 2019 року стягувану ОСОБА_2 за його письмовою заявою було повернуто Виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова 08 грудня 2016 року по справі № 639/3683/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики грошей від 17.10.2011 у розмірі 459 833,14 грн. та трьох відсотків річних від прострочення виконання зобов`язання за договором позики грошей від 17.10.2011 у розмірі 9 176,07 грн.

Отже, на даний час в рамках зведеного виконавчого провадження АСВП № 54900989 на примусовому виконанні залишаються виконавчі документи на загальну суму 10 355 гри. 73 коп, що не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (20 х 4 173 грн. 00 коп. = 83 460 грн. 00 коп.).

Суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції вказаних обставин не існувало, а відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_2 не доведено безпідставності висновків суду щодо відсутності підстав для звернення стягнення на майно боржника.

З огляду на те, що при постановленні ухвали районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Передбачених у ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.