ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-97/11 Номер провадження 22-ц/814/2516/19Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Гальонкіна С.А., Одринської Т.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2019 року у складі судді Миронець О.К.

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни,

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року її тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до виконання зобов`язань за зведеним виконавчим провадженням.

Всупереч того, що вказана ухвала не набрала законної сили, 17 травня 2019 року приватний виконавець Гречин Н.В. звернулася до Адміністрації Державної прикордонної служби України, сформувала лист та надала копію ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року, чим зобов`язала внести ОСОБА_1 до бази даних Держприкордонслужби як особу, якій заборонений виїзд за межі України.

Вважає, що такі дії приватного виконавця Гречин Н.В. є неправомірними та незаконно обмежують конституційні права ОСОБА_1

Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2019 року ухвала Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року була скасована.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просила суд визнати неправомірними дії та рішення приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Гречин Н.В., що полягали у формуванні та направлені супровідного листа до Адміністрації Державної прикордонної служби України разом з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року, яка не набрала законної сили, у справі № 2-97/11 щодо обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду та вказівку внести ОСОБА_1 до бази даних, як таку, якій заборонено виїзд за межі України. Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Гречин Н.В. щодо формування супровідного листа та направлення його для опрацювання до уповноваженого органу Державної прикордонної служби України разом з копією постанови Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2019 року у справі № 2-97/11 про скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року та відмови у задоволенні подання приватного виконавця Гречин Н.В. у тимчасовому виїзді за межі України ОСОБА_1 - для вилучення інформації з бази даних уповноваженого органу Державної прикордонної служби про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України ОСОБА_1 Зобов`язати приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Гречин Н.В. поновити порушені права ОСОБА_1 та усунути порушення шляхом формування супровідного листа та направлення його для опрацювання до уповноваженого органу Державної прикордонної служби України разом з копією постанови Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2019 року у справі № 2-97/11 про скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року та відмови у задоволенні подання приватного виконавця Гречин Н.В. у тимчасовому виїзді за межі України ОСОБА_1 для вилучення інформації з бази даних уповноваженого органу Державної прикордонної служби про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України. Зобов`язати приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Гречин Н.В. повідомити Київський районний суд м. Полтави та ОСОБА_1 про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду цієї скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2019 року вимоги скарги ОСОБА_1 щодо зобов`язання приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Гречин Н.В. поновити порушені права ОСОБА_1 та усунути порушення шляхом формування супровідного листа та направлення його для опрацювання до уповноваженого органу Державної прикордонної служби України разом з копією постанови Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2019 року про скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року та відмови у задоволенні подання приватного виконавця Гречин Н.В. у тимчасовому виїзді за межі України ОСОБА_1 для вилучення інформації з бази даних уповноваженого органу Державної прикордонної служби про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України, зобов`язання приватного виконавця Полтавського виконавчого округу Гречин Н.В. повідомити Київський районний суд м. Полтави та ОСОБА_1 про результати розгляду скарги залишено без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її скаргу в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що приватним виконавцем Гречин Н.В. були здійсненні неправомірні дії та прийняті неправомірні рішення, які незаконно, за відсутності рішення суду, яке набрало законної сили, обмежили конституційні права ОСОБА_1 на вільне пересування, зокрема, на право виїзду за межі України. Під час здійснення виконавчого провадження Гречин Н.В. проявила також неправомірну бездіяльність, яка полягала у невжитті заходів для відновлення порушеного права заявника.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Полтавського виконавчого округу Гречин Н.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення як необґрунтовану. Вважає, що дії приватного виконавця вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. знаходилось зведене виконавче провадження № 57213952, яке складалось з виконавчих проваджень № 57202791 та № 57203164, з примусового виконання виконавчого листа № 2-97/11 від 16.01.2012 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 29 610,03 доларів США шляхом звернення стягнення на заставне майно, а саме: автомобіль марки «Opel Vektra 0ZCF69», 2008 р.в., тип легковий седан, номер шасі (кузов, рама): НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , а також стягнення судових витрат у розмірі 1820 грн.

Постановами приватного виконавця Гречин Н.А. від 29 липня 2019 року ВП № 57203164 та ВП № 57202791 виконавчі листи № 2-97/11, видані Київським районним судом м. Полтави від 16.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судових витрат у розмірі 1820 грн. та заборгованості за кредитним договором в сумі 29610,03 доларів США шляхом звернення стягнення на заставний автомобіль марки «Opel Vektra 0ZCF69», реєстраційний номер НОМЕР_3 , повернуто стягувачу за заявою представника АБ «Укргазбанк» на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року ОСОБА_1 було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання зобов`язань за зведеним виконавчим провадженням № 57213952.

В той же день дану ухвалу було вручено приватному виконавцю Гречин Н.В. з відміткою про те, що ухвала не набрала законної сили.

З супровідного листа від 17 травня 2019 року вбачається, що приватний виконавець Гречин Н.В. направила копію ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби для відома та виконання.

Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2019 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року та відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

З супровідного листа Київського районного суду м. Полтави від 05 липня 2019 року вбачається, що на адресу Державної прикордонної служби України направлено копію постанови Полтавського апеляційного суду від 24 червня 2019 року про скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року.

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, 05 липня 2019 року інформацію щодо ОСОБА_1 вилучено з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факт направлення приватним виконавцем Гречин Н.В. ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року до набрання нею законної сили для відома Державній прикордонній службі України не може свідчити про неправомірність дій виконавця.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги заявника, колегія суддів виходить з наступного.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), правовий статус та організація діяльності приватних виконавців встановлюються Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року № 1403-VIII.

Згідно статті 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

До рішень, які підлягають примусовому виконанню, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (стаття 3) відносяться: 1) виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчі написи нотаріусів; 4) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішення інших державних органів та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішення (постанови) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).

Згідно частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII, статті 36 Закону № 1403-VIII рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Право виконавця під час здійснення виконавчого провадження звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, встановлено пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (частини перша, друга статті 441 ЦПК України).

Відмінність судового рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України полягає у тому, що за правилами статті 157 ЦПК України така ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються такі заходи і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Негайне виконання судового рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України викликано насамперед превентивним характером такого заходу та полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів стягувача, ефективне виконання судового рішення, як складової права на справедливий суд.

Пунктом 1 розділу ІV Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30 січня 2018 року № 256/5/65 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 лютого 2018 року за № 133/31585 (далі Порядку), засвідчена судом копія судового рішення про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України з відміткою про дату набрання законної сили не пізніше наступного робочого дня після її надходження до державного або приватного виконавця сканується у кольоровому зображенні та вноситься до Системи. Державний або приватний виконавець формує в Системі супровідний лист на адресу уповноваженого органу Держприкордонслужби з використанням електронного цифрового підпису, до якого додається сканована копія судового рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, та передає за допомогою Системи до бази даних уповноваженого органу Держприкордонслужби для опрацювання. Уповноважений орган Держприкордонслужби не пізніше наступного робочого дня після надходження судового рішення приймає його до виконання та вносить інформацію до бази даних, про що надсилає повідомлення до відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця протягом трьох робочих днів через Систему. У разі отримання неналежним чином оформленої або засвідченої копії судового рішення уповноважений орган Держприкордонслужби відмовляє у прийнятті до виконання такого судового рішення, про що надсилає повідомлення до відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця протягом трьох робочих днів через Систему з обов`язковим направленням листа на поштову або електронну адресу відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця із зазначенням причин відмови.

Таким чином, направлення копії ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання зобов`язань за зведеним виконавчим провадженням № 57213952 до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби не відносилось до власного розсуду приватного виконавця Гречин Н.В., а підлягало виконанню відповідно до вказівки суду та вимог чинного законодавства.

За таких обставин твердження заявника, що приватний виконавець Гречин Н.В. діяла неправомірно, всупереч закону є безпідставними.

Направляючи до уповноваженого органу Державної прикордонної служби України копію посвідченої судом ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2019 року по справі № 2-97/11 на наступний робочий день після її надходження - 17 травня 2019 року приватний виконавець Гречин Н.В. діяла відповідно до вищезазначеного Порядку та вимог Закону, в межах компетенції виконавця, а тому скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.

Суд першої інстанції, встановивши, що факт направлення приватним виконавцем Гречин Н.В. ухвали суду до Державної прикордонної служби України не може свідчити про неправомірність дій виконавця, вірно відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та факту незаконності дій чи бездіяльності приватного виконавця Гречин Н.В. не доводять.

Порушення норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування судового рішення, по справі не встановлено.

За вищенаведених мотивів апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: С.А. Гальонкін

Т.В. Одринська