КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-796/11 Головуючий у 1 інстанції: Притула Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року про повернення скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепилиці А.В. в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виданого 08 січня 2013 року Шевченківським районним судом м.Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепилиці А.В. в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виданого 08 січня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості. Просив скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепилиці А.В. про відкриття виконавчого провадження від 28 вересня 2016 року стосовно нього, визнати незаконною та скасувати вимогу заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепилиці А.В. від 29 листопада 2018 року та визнати незаконними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепилиці А.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків - надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені в скарзі обставини, а також надання копії оскаржуваної постанови державного виконавця. ОСОБА_1 запропоновано усунути недоліки скарги та подати її у визначений строк у відповідній кількості примірників.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Посилається на те, що не отримував копії ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 05 грудня 2018 року, оскільки з кінця листопада 2018 року по вересень 2019 року разом з дружиною перебував у м. Маріуполі. Ніхто не повідомляв його про хід справи, про наявність ухвали суду від 05 грудня 2018 року та оскаржуваної ухвали суду від 15 травня 2019 року він дізнався від свого представника лише в жовтні 2019 року. Зазначає, що суд не в повному обсязі дослідив обставини справи, не дослідив наявні в матеріалах справи докази, не залучив до участі заінтересованих осіб та не витребував докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, повертаючи скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепилиці А.В., суд першої інстанції виходив з того, що скаржник у визначений строк не усунув недоліки скарги, зазначені в ухвалі від 05 грудня 2018 року.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 447 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали від 05 грудня 2018 року про залишення скарги без руху суд першої інстанції тричі (05 грудня 2018 року, 14 лютого 2019 року та 26 березня 2019 року) направляв ОСОБА_1 поштою на адресу, яка була зазначена ним у скарзі - АДРЕСА_1 , (а.с. 10, 14, 15).

Направлені на адресу ОСОБА_1 поштові відправлення повернулися до суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 12, 13, 17).

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Як зазначив ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, він не отримував копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року у зв`язку з тим, що з кінця листопада 2018 року по вересень 2019 року він разом із своєю дружиною перебував у м. Маріуполі. Разом з тим, суду першої інстанції ОСОБА_1 не повідомив про зміну свого місця перебування. З грудня 2018 року до жовтня 2019 року не виявляв зацікавленості у розгляді поданої ним скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України» суд відхилив скаргу на порушення доступу до суду, оскільки позивачі тривалий час не виявляли належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі.

Суд першої інстанції діяв у відповідності до положень процесуального закону, а тому суд апеляційної інстанції не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.