Ухвала

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 199/429/17-ц

провадження № 61-27684св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Філія - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

розглянув заяву судді Ступак О. В. про самовідвід у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 04 січня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій запитував певну інформацію.

Звертав увагу на те, що 11 січня 2017 року він отримав відповідь від відповідача за підписом начальника Філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», у якій, на думку позивача, не надано вичерпну змістовну відповідь із зазначенням запитуваної ним інформації.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача надати йому, особисто в руки, належну відповідь у письмовій формі на його заяву

від 04 січня 2017 року та зазначити у ній запитувану ним у заяві інформацію.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 30 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності та необґрунтованості, оскільки надана відповідачем відповідь на звернення позивача є повною та містить запитувану позивачем інформацію.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Змінюючи рішення в частин правового обґрунтування відмови в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є передчасними. Відмовляючи у задоволенні позову з цих підстав, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» не є юридичною особою та не має цивільної процесуальної правосуб`єктності, належним відповідачем у справі має бути АТ «Ощадбанк», а не його філія. Враховуючи підстави позову та зміст позовних вимог, а також приймаючи до уваги, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі належного відповідача або співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 саме з наведених вище підстав.

07 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в якій просив скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

28 серпня 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ доповнення до касаційної скарги, у яких просив скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 11 липня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї заявник зазначає, що в апеляційній скарзі він просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Разом з тим, апеляційний суд, у порушення вимог процесуального закону, зазначаючи про часткове задоволення його апеляційної скарги, змінив рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. Тобто, апеляційний суд змінив мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, про що заявник не просив в апеляційній скарзі. При цьому, зазначення саме таких підстав для відмови у задоволенні позову, є порушенням норм процесуального права апеляційним судом, що полягає у неповному дослідженні матеріалів справи, оскільки починаючи з позовної заяви, її уточнення та інших процесуальних документів, позивач зазначав відповідачем як філію банку, так і сам АТ «Ощадбанк», на що апеляційний суд не звернув уваги.

У вересні 2017 року філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких зазначено про обґрунтованість висновків апеляційного суду та відсутність підстав для скасування ухваленого ним рішення, оскільки філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» не є самостійною юридичною особою та не може самостійно бути учасником справи, а своїм процесуальним правом на залучення до участі у справи належного відповідача - АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 , під час розгляду справи судом першої інстанції, не скористався.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду для розгляду цієї справи визначено суддю-доповідача Гулейкова І. Ю. та колегію суддів Першої судової палати, до якої входять судді: Ступак О. В., Усик Г. І.

Суддею Ступак О. В. у цій справі заявлено самовідвід з посиланням на те, що ОСОБА_1 у квітні 2016 року звертався до Вищої ради юстиції зі скаргою на її дії як судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року постановлених у іншій цивільній справі, а тому з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності вважає, що наявні підстави для самовідводу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, обговоривши доводи заяви про самовідвід, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У частині першій статті 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Подання ОСОБА_1 скарги на дії судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О. В. при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року, постановлених у іншій цивільній справі, не свідчить про існування обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про самовідвід судді Ступак Ольги В`ячеславівни відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик