ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Херсон

справа: 654/1718/19

провадження: 22-ц/819/1586/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя-доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.

Вейтас І.В.,

секретар Шибінська А.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Бехтерська сільська рада Голопристанського району Херсонської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Приватне підприємство «Органік сістемс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 серпня 2019 року у складі головуючого судді Сіянко В.М.,

в с т а н о в и в:

16 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Бехтерська сільська рада Голопристанського району Херсонської області, про визнання недійсним наказу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №224 від 25 січня 2019 їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0458 площею 2 га до складу якої також входить виділена їй рішенням виконавчого комітету Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 27 від 17 травня 2000 року земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства. Однак, 07 травня 2019 року їй стало відомо, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 07 вересня 2017 року № 21-3762/18-17-СГ, вказану земельну ділянку передано у власність ОСОБА_2 , при цьому право власності на виділену їй земельну ділянку припинено не було, а тому на думку позивача, під час прийняття оспорюваного наказу відповідачем було порушено її право.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 07 вересня 2017 року № 21-3762/18-17-СГ.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 червня 2019 року під головуванням судді Сіянко В.М. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_2 та ПП «Органік сістемс».

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 серпня 2019 року провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки предметом спору є наказ ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, тобто рішення суб`єкта владних повноважень, а тому спір є публічно-правовим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_1 - адвокат Долгополов О.В. апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі, просив ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ГУ Держгеокадастру в Херсонській області Грудковська А.М. та ОСОБА_2 . зазначили, що, на їх думку, ухвала суду є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги є безпідставними, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Представник Бехтерської сільської ради Голопристанського району, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, направивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник ПП «Органік сістемс» в судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідача, перевіривши додержання судом вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки предметом спору є наказ ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, тобто рішення суб`єкта владних повноважень, а тому спір є публічно-правовим.

Однак не можна погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Враховуючи зазначене, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - встановлення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивачка звернулась до суду з позовом про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру в Херсонській області №21-3762/18-17-СГ від 07 вересня 2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки та на підставі якого зареєстровано право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, посилаючись на те, що вказаним наказом порушено її право на спірну земельну ділянку, яка була їй виділена у користування рішенням Бехтерської сільської ради №27 від 17 травня 2000 року для ведення особистого підсобного господарства.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується права власності фізичної особи, ОСОБА_2 , на земельну ділянку, яке підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто цивільного права, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства.

За правилом ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 серпня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 04 листопада 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

І.В. Вейтас