Справа № 350/1818/19
Номер провадження 2/350/680/2019
У Х В А Л А

про залишення без руху

22 жовтня 2019 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

Позовна заява поступила в Рожнятівський районний суд 21 жовтня 2019 року.

У своїй позовній заяві позивач просить визнати ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з даною позовною заявою, вважаю, що остання підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В позовній заяві зазначено, що відповідачі до 01 липня 2017 року проживали з позивачем у його будинку як члени сім`ї. У зв`язку з розірванням шлюбу, відповідачі більше двох років не проживають з позивачем, тому у в`язку з припиненням сімейних відносин та відсутністю договору найму житлового приміщення, не сплатою комунальних послуг, вони втратили право на користуванням житловим приміщенням.

Позивач посилається одночасно на дві підстави щодо обґрунтування позовних вимог - ст. 319 ЦК України та 156 ЖК України, які врегульовують різні правовідносини.

В позовній заяві не конкретизовано норму права, яку позивач просить застосувати при визнанні відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, оскільки вказаними нормами передбачені різні підстави для визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У позові позивач лише переписує зазначені норми права, однак, правове обґрунтування щодо конкретної норми права, яку позивач просить застосувати при вирішенні спору в позові взагалі відсутнє.

За змістом ст.391 ЦК України, позов про захист права власності подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказав, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач має визначитися зі способом захисту порушеного права, з посиланням на відповідні обставини та докази, визначивши правові підстави для визнання особи такою, що втратила право користування приватним житловим приміщенням.

Згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов`язковими для особи, яка пред`являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Позивачем взагалі не надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, не надано доказів, про те що він є власником будинку; про реєстрацію відповідачів у вищевказаному будинку, що є вагомою підставою для звернення позивача до суду за захистом його порушених прав; докази не проживання відповідачів у даному будинку.

Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приймаючи до уваги вищенаведене, приходжу до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.175, 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у зазначений строк заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: