Провадження № 2/344/3300/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позов мотивувала тим, що 21 червня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Калуського міського управління юстиції Івано-Франківської області вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначила, що причиною розірвання шлюбу стала та обставина, що сторони не створили міцної сім`ї. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. У зв`язку з наведеним просила розірвати шлюб з відповідачем, дітей залишити на проживання з нею.

Відповідно до поданого відзиву відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив що розірвання шлюбу суперечить інтересам сім`ї. У разі розірвання шлюбу дітей слід залишити на проживанні з ним. Син ОСОБА_3 бажає проживати з батьком, а проживання молодшого сина ОСОБА_4 окремо від старшого брата є недоцільним, так як брати створили тісний родинний зв`язок. Окрім того, ОСОБА_4 навчається в м. Івано-Франківську, а позивач за місцем проживання своїх батьків у селі Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області. Зміна місця проживання та навчання дитини негативно вплине на його психологічний стан. Окрім того, молодший син проти розірвання шлюбу.

25 вересня 2019 року відповідач подав до суду заяву, у якій позов визнав частково. Не заперечив проти задоволення вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю. Позов в частині вимог про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не визнав.

Ухвалою від 25 вересня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду в частині позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 .

Ухвалою від 23 жовтня 2019 року клопотання про долучення до матеріалів справи документів, яке подано до суду 21 жовтня 2019 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 21 червня 2003 року (а.с. 9), сторони зареєстрували шлюб 21 червня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Калуського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 207.

В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19, 20).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Сторонами, їх представниками визнано, що сторони разом не проживають з квітня-травня 2019 року. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб з урахуванням приписів ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України зберігати не доцільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідач щодо проживання сина ОСОБА_4 з матір`ю не заперечував.

Враховуючи що сторони, як батьки дітей добровільно вирішили питання визначення місця їх проживання, відповідач позов частині визначення місця проживання молодшого сина визнав, проживання дитини з матір`ю не суперечить інтересам малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що повні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, малолітнього сина ОСОБА_4 , залишити на проживанні з матір`ю.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 141, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 червня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Калуського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 207, - розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на проживанні з матір`ю, - ОСОБА_1 .

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 24 жовтня 2019 року.