ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Черкаси

справа № 711/3011/19 провадження № 22-ц/821/423/19 категорія: 305030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Комунальне підприємство теплових мереж «Теплокомуненерго»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року (ухвалене в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Кондрацької Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» про відшкодування втраченої субсидії.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

04 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» про відшкодування втраченої субсидії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має право на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

В період часу з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2017 року йому було призначено субсидію, проте згідно листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради за вих. № Х-642/28-5/11 від 15 травня 2017 року йому було відмовлено у наданні субсидії з березня 2017 року через борги за оплату послуг наданих КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

Позивач вважає, що нарахування боргів за оплату послуг КПТМ «Черкаситеплокомуенерго» за період часу з 2009 року по 01 березня 2019 року в сумі 24 418,53 грн. є незаконним, оскільки рішенням апеляційного суду Черкаської області від 13 листопада 2017 року у справі № 712/8733/17 встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

З огляду на те, що КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» пропустило строк позовної давності із зверненням до суду з позовом до ОСОБА_2 боргу за спожиті послуги, з останньої стягнуто на користь КПТМ «Черкаситеплокомуенерго» борг за спожиту теплову енергію за період з липня 2014 року по листопад 2014 року в розмірі 163,91 грн., 3 % річних в розмірі 2 грн., інфляційні витрати в розмірі 14 грн. 12 коп.

Позивач вважає, що нарахування боргу з 2009 року по 01 березня 2019 року в сумі 27 418,53 грн. позбавило його права на отримання субсидії, , а тому, згідно уточненого розрахунку, просив відшкодувати йому за рахунок відповідача втрачену субсидію в сумі 25 940,23 грн., із розрахунку: Sн = 1 569,02 грн. х 14 місяців х 339,89 грн. = 21 181,77 грн. + 4 578,46 грн. = 25 940,23 грн. (Враховуючи, що розрахунок проведений станом на 01 квітня 2019 року. На момент звернення до суду з позовом кількість місяців по зимовому тарифу (1 569,02 грн.) складає 13,5 місяців, а за літнім - 14 місяців). Крім того, просив притягнути керівництво КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» до кримінальної відповідальності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що обравши способом захисту відшкодування втраченої субсидії, позивач повинен був довести, що відповідач дійсно порушує його права та зазначити, які саме дії відповідача є протиправними. Оскільки такого зроблено не було, тому суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту реалізації свого права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Придніпровського районного м. Черкаси від 19 липня 2019 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги із врахуванням реальної втрати субсидії станом на дату розгляду справи апеляційним судом.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд в порушення норм законодавства, не встановивши всіх обставин справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального закону при ухваленні рішення.

Оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Власником вищезазначеної квартири є дочка позивача ОСОБА_2 , даний факт визнаний сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради за вих. № Х-642/28-5/11 від 15 травня 2017 року ОСОБА_1 було призначено субсидію з жовтня 2016 по квітень 2017 на ті комунальні послуги, які ним були зазначені в заяві, в тому числі і на централізоване опалення.

Відповідно до листа КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» від 10 березня 2017 року № 14/528, в якому було надано відомість стану особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 по оплаті централізованого опалення, позивачем не було проведено жодної оплати за період отримання субсидії. Згідно чинного законодавства призначену субсидію було припинено з березня 2017 року.

Позивач зазначив, що боргів по сплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі за отримання послуг КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» не має, зокрема, посилаючись на рішення апеляційного суду Черкаської області від 13 листопада 2017 року постановленим у справі №712/8733/17, яким рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 вересня 2017 року змінено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» борг за спожиту теплову енергію в розмірі 163,91грн., 3% річних в розмірі 2грн. та інфляційні витрати у розмірі 14 грн. 91 коп.

У вказаному рішення зазначено, що «позивач звернувся з позовом в липні 2017 року, а тому строк позовної давності необхідно обчислювати саме з вказаного терміну, тобто з липня 2014 року по липень 2017 року, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, ним була нарахована сума заборгованості з липня 2014 року по листопад 2014 року в розмірі 163,91 грн. (11 294,32 грн. 11 130,41 грн.)».

ОСОБА_1 зазначив, що комунальні платежі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» з жовтня 2017 року оплачуються регулярно в розмірі 32,26 % від отриманих рахунків, проте доказів зазначеного на адресу суду не надходило. Сума вказаних розрахунків недоведена.

У рішенні апеляційного суду встановлено, що «…враховуючи вищенаведені норми, самовільне відключення батарей в квартирі не є підставою для зменшення плати за надані послуги, як на це вказує відповідач. ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту відключення батарей у квартирі саме у 2009 році, крім того нею не було дотримано самої процедури відключення від мережі централізованого опалення, що передбачена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, а тому споживач не звільняється від обов`язку сплатити кошти за надані послуги.»

Отже, законність вимог КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» визнана рішенням суду.

1.Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу відшкодування втраченої субсидії, яку позивач втратив внаслідок неправомірної наявності заборгованості за надані відповідачем послуги.

За положеннями ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру з метою поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням, враховуючи, що відповідно до ст.ст. 12-14 ЦК України цивільні права здійснюються, а цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив, що обравши способом захисту відшкодування втраченої субсидії позивач, у силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язаний довести, що відповідач дійсно порушує його права, зазначити які саме дії відповідача є протиправними.

Відповідно до ст.ст. ЖК України, ст.. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», квартиронаймач (індивідуальний споживач) та члени його сім`ї зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги. ЗУ «Про теплопостачання» передбачено, що позивач повинен щомісячно здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію.

Ст. 10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Тарифи встановлені, погоджені та введені в дію рішеннями виконкому Черкаської міськради, постановами Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та житлово-комунальних послуг, оприлюднені в ЗМІ, на офіційних сайтах Комісії та КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», надходять споживачам на рахунку-повідомленні, який отримується ними щомісячно, є чинними та застосовуються для населення.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджені постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року), рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1317 від 09 вересня 2008 року затверджено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води в м. Черкаси, проект якого неодноразово пропонувався ОСОБА_1 та власнику квартири ОСОБА_2 для підписання.

Згідно ст. 72 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти органів місцевого самоврядування є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами права, а також громадянами, які проживають на відповідній території.

Таким чином, рішення виконкому Черкаської міської ради, яким затверджено типовий договір, а також текст самого договору є обов`язковими і не підлягають змінам. Крім того, наявність чи відсутність договору не є обов`язковою умовою, оскільки законом передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору, в зв`язку з чим відмова щодо сплати за житлово-комунальні послуги не береться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року).

10 липня 2017 року КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_2 (власник квартири) боргу за спожиту теплову енергію.

Рішенням суду від 04 вересня 2017 року зазначена позовна заява була задоволена частково. 13 листопада 2017 року Апеляційний суд Черкаської області постановив рішення про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , стягнувши на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» 202,94 грн. боргу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що зазначені судові акти не зобов`язують позивача КПТМ «Черкасимтеплокомуненерго» списати суму боргу із особового рахунку № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Крім того, станом на теперішній час списання боргів населенню за житлово-комунальні послуги, в тому числі і за спожиту теплову енергію, чинне законодавство України не передбачає.

Відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій (затверджено Постановою КМУ № 848 від 21 жовтня 1995 року), житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Міністерство соціальної політики. Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

Відповідно до п. 16 зазначеного Положення, у разі отримання інформації про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги та/або внесків/платежів об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, що відповідає вимогам, визначеним у підпункті 5 пункту 6 цього Положення, житлова субсидія на наступний сезон не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує громадянина з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис, або відповідна інформація зазначається у платіжному документі.

Якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний сезон громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого сезону. Якщо громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку в строк понад два місяці з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний сезон, житлова субсидія в такому випадку призначається з місяця, наступного за місяцем, в якому громадянин вчинив такі дії.

Крім того, відповідно до п. 15 Положення громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії.

Районним судом встановлено і даний факт сторони не спростували, що позивачем ОСОБА_1 не в повному обсязі погашав заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За положеннями ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру з метою поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Обравши способом захисту відшкодування втраченої субсидії позивач, у силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язаний довести, що відповідач дійсно порушує його права, зазначити які саме дії відповідача є протиправними.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, предмет позову в яких зазначено повернення втраченої субсидії, позивач в силу вище приведених вимог Закону, повинен був довести причинно-наслідковий зв`язок дій відповідача щодо порушення свого права з боку відповідача.

Відповідач здійснюючи свій обов`язок по наданню житлово-комунальних послуг населенню і зокрема позивачу мав право на дотримання позивачем свого обов`язку щодо сплати коштів за отримані послуги. Наявність непогашеної заборгованості, а відтак втрати права на нарахування субсидії не є порушенням прав позивача з боку відповідача, оскільки КПТМ «Черкасиобленерго», не наділений правом вирішувати питання призначення та виплат субсидій.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту задля реалізації свого права, тому у задоволенні позову відмовлено правомірно.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, право на відшкодування субсидії саме зазначеним в позовній заяві відповідачем необхідно довести в судовому засіданні, і тягар доведення таких обставин покладається саме на позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» про відшкодування втраченої субсидії залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді