Справа № 736/1125/19
Номер провадження 2/736/658/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Кутового Ю.С.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (сарай, погреб), що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 .

Після смерті матері обидва відповідачі в рівних частинах стали власниками житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який вирішили продати позивачу.

28 травня 2000 року, в присутності свідків позивач передав відповідачам кошти за належний їм спадковий будинок, а відповідачі написали позивачу розписку про отримання від нього коштів у сумі 1500 грн. за належний їм житловий будинок та про продаж йому даного будинку за вказану в розписці суму, а також передали позивачу документи на спадковий житловий будинок. З 01 червня 2000 року позивач почав користуватись та проживати в придбаному житловому будинку, обробляв присадибну ділянку, здійснював ремонт житлового будинку та господарських будівель. Право власності на будинок на себе він не оформляв, він так і залишався бути зареєстрованим за відповідачами. Зараз позивач вирішив узаконити придбаний ним у відповідачів житловий будинок з господарськими будівлями, для вирішення даного питання звернувся до відповідача ОСОБА_2 , який погодився це зробити, а з іншим власником житлового будинку - відповідачем ОСОБА_3 виникла проблема, вона знаходиться на тимчасово окупованій території, виїжджати нікуди не збирається, довіреності видати не може, бо видані на окупованій території довіреності не дійсні на території України.

За таких обставин позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з?явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тільне Корюківського району Чернігівської області, проживає і є зареєстрованим у м. Корюківка Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 виданим 11 грудня 2001 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є між собою рідними братом та сестрою. В АДРЕСА_1 проживала мати відповідачів ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті матері обидва відповідачі в рівних частинах стали власниками житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом посвідченого 21 грудня 2000 року державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3204.

В травні місяці 2000 року позивачу стало відомо, що відповідачі продають вищевказаний житловий будинок, дана пропозиція позивача зацікавила, після огляду садиби він вирішив її придбати. Як пояснили йому відповідачі, вони продають батьківський будинок, обидва впевнили його, що саме вони є власниками даної садиби, та надали для огляду свідоцтво про право на спадщину за законом.

З відповідачами позивач домовився, що він купує у них спадковий житловий будинок з надвірними будівлями за обумовлену між ними ціну і після передачі коштів за будинок позивач буде його власником. Інтереси ОСОБА_3 представляла її родичка ОСОБА_5 , за довіреністю видану 05 квітня 2000 року державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори.

28 травня 2000 року, в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , позивач передав відповідачам кошти в розмірі 1500 грн. за належний їм спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, а ОСОБА_2 та ОСОБА_5 передали йому житловий будинок з надвірними будівлями. Дану угоду у нотаріуса сторони не посвідчили через брак коштів. В день передачі коштів, а це 28 травня 2000 року, відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 власноруч написали позивачу розписку про отримання від нього коштів у сумі 1500 грн. за належний їм житловий будинок та про продаж позивачеві даного будинку за вказану в розписці суму.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 передали позивачу документи на спадковий житловий будинок: свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого 21 грудня 2000 року державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори, будинкову книгу, технічний паспорт на житловий будинок та довіреність видану відповідачкою ОСОБА_3 посвідчену 05 квітня 2000 року державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори.

З 01 червня 2000 року позивач почав користуватись та проживати в придбаному житловому будинку, обробляв присадибну ділянку, здійснював ремонт житлового будинку та господарських будівель. Право власності на будинок на себе він не оформляв, будинок так і залишався бути зареєстрованим за відповідачами, бо позивач вважав, що в будь-який час він за допомогою відповідачів оформить на себе даний житловий будинок.

Зараз позивач вирішив узаконити придбаний ним у відповідачів житловий будинок з господарськими будівлями, для вирішення даного питання звернувся до відповідача ОСОБА_2 , той погодився мені допомогти, а от з іншим власником житлового будинку - відповідачем ОСОБА_3 виникла проблема, вона знаходиться на тимчасово окупованій території, виїжджати нікуди не збирається, довіреності видати не може, бо видані на окупованій території довіреності не дійсні на території України. За таких обставин позивач вирішив звернутись до суду.

Відповідно до ст.220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Вищевказане підтверджується: довідкою Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації про належність садиби, її вартість, знос будівель, технічним паспортом на житловий будинок, розпискою відповідачів, свідоцтвом про право на спадщину за законом, довіреністю, будинковою книжкою та іншими документальними доказами.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Тільне Корюківського району Чернігівської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (сарай, погреб), що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю. С. Кутовий