ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/708/19 Номер провадження 22-ц/814/2715/19Головуючий у 1-й інстанції Ланна Я. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Обідіної О.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області, ухвалене 13 серпня 2019 року у складі судді Ланни Я.О.

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 127 943,49 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що що відповідно до укладеного кредитного договору від 13 листопада 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 250,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказувало, що свої зобов`язання по поверненню кредиту відповідач повністю не виконала і має заборгованість перед Банком у розмірі 127 943,49 грн, яка має бути стягнута в судовому порядку.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 996,04 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення вмотивоване тим, що строк кредитування сплинув в останній день листопада 2011 року, а тому з цього часу проценти по кредиту були нараховані банком безпідставно. З цих підстав з відповідача стягнуто заборгованість за тілом кредиту та процентами, нарахованими до 30 листопада 2011 року.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ «ПриватБанк» та просило скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права, а саме порушення місцевим судом принципу оплатності кредитного договору, а також ігнорування можливості стягнення процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 250,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно копії заяви від 13 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримала картку «Універсальна» № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня листопада 2011 року (а.с.10).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.10-17).

Згідно наданого банком розрахунку станом на 30 квітня 2019 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 127 943,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3990,45 грн; заборгованість по процентам - 120653,04 грн; заборгованість за пенею та комісією - 3300,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про припинення нарахування процентів за користування кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Підписаною сторонами заявою від 13 листопада 2007 року визначено строк дії картки, виданої ОСОБА_1 , а саме до 30 листопада 2011 року включно. Відомостей щодо зміни строку кредитування позивачем надано не було.

Таким чином, строк кредитування припинився саме 30 листопада 2011 року, а право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом припинилось з 01 грудня 2011 року.

Посилання апелянта на необхідність нарахування процентів на рівні облікової ставки Національного банку України є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Вказана норма права не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки сторонами погоджено розмір процентів за користування кредитом.

За таких обставин, місцевий суд прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення відсотків, нарахованих до закінчення строку кредитування.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

О.І. Обідіна