ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/8010/17

провадження № 22-ц/4809/1192/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Березовська Ольга Валеріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Н. Ю.) від 28 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним укладений між відповідачами договір від 16 травня 2014 року купівлі-продажу 49/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Березовською О.В. і зареєстрований уреєстрі для реєстрації нотаріальних номер 1613 року.

В обґрунтування своєї вимоги зазначив, що йому на праві власності належало 51/100, а ОСОБА_2 49/100 садиби за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 серпня 2013 року у цивільній справі ЄУН 1109/824/12 в порядку виділу частки у майні за ОСОБА_2 визнано право власності на 49/100 часток, а за ОСОБА_1 на 51/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , крім того, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову компенсацію в розмірі 65216 грн за 8/25 часток у праві власності на це майно. Наділі рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 серпня 2013 року змінено, визнано за ОСОБА_2 право власності на 17/100 частин будинку АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 визнано право власності на 83/100 частин вказаного будинку, в частині сплати компенсації за зменшення частки ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Незважаючи на це, 16 травня 2014 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу 49/100 частин будинку. Отже, маючи право лише на 17/100 частки житлового будинку та продавши 49/100 його частини, відповідач ОСОБА_2 розпорядилась 32/100 частки майна, яке належало позивачу. Оспорюваний договір порушує право власності позивача і не відповідає умовам чинності правочину, передбачених ст. 2013 ЦК України

Короткий зміст рішення суду

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд встановив, що на момент укладення договору купівлі-продажу, тобто станом на 16 травня 2014 року, право власності на 49/100 часток житлового будинку були зареєстровані за ОСОБА_2 . Суд також встановив, що рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 серпня 2013 року, яким за ОСОБА_2 визнано право на 49/100 часток будинку, набрало законної сили, договір купівлі-продажу був укладений до ухвалення рішення Апеляційним судом Кіровоградської області, державна реєстрація позивачем частки в розмірі 83/100 проведена не була. Встановивши ці обставини суд дійшов висновку, що на час на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 вважалась власником частки у праві власності на будинок у розмірі 49/100 і мала розпоряджатись нею на свій розсуд. Суд також вказав, що судові рішення про зміну часток сторін у праві спільної часткової власності не вплинули на фактичні їх частки, визначені в натурі, які існували до ухвалення вказаних рішень.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовну вимогу про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позивач стверджує, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Оспорюваний договір купівлі-продажу частки у домоволодінні суперечить фактичному розміру частки, яка належала її продавцю, порушує права позивача, а тому має бути визнаний судом недійсним. ОСОБА_2 приховала від нотаріуса та покупця факт наявності невирішеного остаточно судового спору щодо розміру часток співвласників спільного майна. Суд дав неправильну оцінку змісту оспорюваного договору та дійшов помилкового висновку, що він відповідає рішенню Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 серпня 2013 року, яким ОСОБА_2 виділено в натурі її частку у справі спільно часткової власності. Крім того, суд допустив цілу низку порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому заперечила проти доводів і вимог позивача. Вона вважає, що суд правильно встановив обставини справи, а саме, що розмір частки, яка є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу, фактично відповідає тій частці, яку виділено їй у особисту власність згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 серпня 2013 року. Крім того, на час укладення договору вона залишалася титульним власником 49/100 частин садиби так, як у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був відповідний запис. Будь-які обмеження у праві розпоряджатися цим майном були відсутні. Укладений між нею і ОСОБА_3 договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Виноградова Л. Г. подала відзив на апеляційну скаргу в якому висловила незгоду з доводами апеляційної скарги позивача. Вона вважає, що укладений між ОСОБА_2 і нею договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України так, як на час його укладення титул на право власності на житловий будинок з його приналежностями належав ОСОБА_2 та був зареєстрований. Вона є добросовісним набувачем вказаного в договорі майна. В рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 серпня 2013 року про поділ спільної часткової власності фактично було допущено помилку в розміру часток ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яку виправив суд апеляційної інстанції, проте складові цих часток в натурі не змінилися і договір купівлі-продажу, який оспорює позивач, укладений відносно частки, яка судом виділена ОСОБА_2 в натурі. У зв`язку з цим право позивача не було порушено, а тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Позиції учасників справи, висловлені в судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Рябовол підтримали апеляційну скаргу позивача. Крім того вони пояснили, що рішення суду у справі про поділ між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 їх спільного майна виконано в примусовому порядку, ОСОБА_1 сплатив повністю ОСОБА_2 грошову компенсацію за зменшення її частки у спільному майні.

Представник відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвокат Виноградова Л. Г. заперечила проти доводів сторони позивача, а також пояснила, що компенсація за зменшення частки у майні ОСОБА_2 позивачем не сплачена у повному обсязі, а тому вона залишалася її власником до моменту продажу ОСОБА_3

Третя особа, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Березовська О. В., в судове засідання не з`явилася, надіслала суду письмове клопотання про розгляд справи без її присутності.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 серпня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки з майна, що є спільною частковою власністю та встановлення порядку користування земельною ділянкою встановлено, що на підставі договорів дарування від 11 квітня 2003 № 692 та від 19 жовтня 2005 року № 177 ОСОБА_1 належало 51/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, а ОСОБА_2 - 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною споруд.

Цим же рішенням суду позов ОСОБА_2 задоволено частково, а саме:

-визнано право власності за ОСОБА_2 на 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 ( в графічному додатку № 2 зображено жовтим кольором) та виділено в житловому будинку: приміщення - «1-1» пл. 5,2 кв. м, вартістю 4365 грн, літ «1-5» пл. 1,0 кв.м вартістю 839 грн, літ. «1-6» пл. 1,0 кв.м вартістю 839 грн, літ. «1-2» пл. 8,4 кв.м. вартістю 11894 грн, літ. «1-4» пл. 8.1 кв.м. вартістю 11459 грн, 1/2 частину огорожі літ. «N» вартістю 3685 грн 05 коп, 1/2 частину огорожі літ. «N2» вартістю 3685 грн 05 коп, а всього разом на суму 33506 грн;

- ОСОБА_2 з часткою 49/100 виділено в користування відокремлену земельну ділянку площею 289,60 кв.м., на якій розташовані належні їй частка житлового будинку літ. «а», що в графічному додатку № 3 зазначено жовтим кольором);

-Зобов`язано ОСОБА_2 зробити в одній з кімнат вхідні двері з зовні, зробити в розподільній стіні між помешканнями літ. «1-1» та літ. «1-2» і літ. «1-2» та літ. «1-4» дверний отвір для здійснення функціонального зв`язку; прибудувати до своєї частини будинку недостатньої площі (6,30 кв.м.) у вигляді підсобних приміщень, щоб вона відповідала мінімальній площі однокімнатної квартири, замурувати дверні отвори між житловими кімнатами літ. «1-2» та літ. «1-3», літ. «1-3» та літ. «1-4», а також літ. «1-6» та літ. «1-7»;

-за ОСОБА_1 визнано право власності на 51/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та виділено (в графічному додатку №2 зображено голубим кольором) в житловому будинку: приміщення літ. «1-3» пл. 18,60 кв.м вартістю 26338 грн, літ. «1-7» пл. 3,6 кв.м вартістю 15476 грн, літ. «1-8» пл. 10,3 кв.м вартістю 44283 грн, надвірні будівлі: літ. «Г» - сарай вартістю 2614 грн, літ «Жж» погріб вартістю 13372 грн, літ «З» - гараж вартістю 33448 грн, замощення «1» вартістю 17177 грн, зливна яма «Е», вартістю 6740грн, 1/2 частина огорожі літ. «N» вартістю 424 грн 05 коп, 1/2 частина огорожі літ. «N2» вартістю 3685 грн 05 коп, ворота літ. «N» вартістю 4408 грн, всього майна на суму 167966 грн;

- ОСОБА_1 з часткою 51/100 виділено у користування відокремлену земельну ділянку площею 301,40 кв.м., на якій розташовані належні йому частка житлового будинку літ. « Аа1 » та надвірні будівлі (в графічному додатку №3 зазначено голубим кольором);

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 65216 грн за 8/25 часток домоволодіння згідно його ринкової вартості та оплату за проведення експертизи в розмірі 1471 грн 20 коп.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 листопада 2013 року в рішенні суду від 07 серпня 2013 року виправлено описки, зокрема, замість імені відповідача « ОСОБА_1 » вказано « ОСОБА_1 », замість частини будинку, а саме «для співвласника ОСОБА_1 (59/100)» вказано «для співвласника ОСОБА_1 (51/100), замість «1/2 частину огорожі літ. «N» вартістю 3685 грн. 05 коп.» вказано «1/2 частину огорожі літ. «N» вартістю 424 грн. 50 коп.», замість «1/2 частину огорожі літ. «N2» вартістю 3685 грн. 05 коп.» вказано «1/2 частину огорожі літ. «N2» вартістю 3685 грн. 50 коп.», замість «будинок загальною площею 53,2 кв.м» зазначено «будинок загальною площею 56.2 кв.м.», доповнено дев`ятий абзац наступними словами, після слова «із» котельні 1-1 (площею 5.2 кв.м.).

Постановою заступника начальника Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ від 28 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1109/824/12, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 04 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в розмірі 65216 грн за 8/25 частки домоволодіння та оплату за проведення експертизи в розмірі 1471 грн 20 коп, а всього 66687 грн 20 коп.

Відповідно до акта державного виконавця про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 13 березня 2014 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження: до складу якого входить виконавчий лист № 1109/824/12 від 04 жовтня 2013 року Кіровського районного суду міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в розмірі 65216 грн. 00 коп. та оплати за проведення експертизи в розмірі 1471 грн. 20 коп., виконавчий лист № 404/677/13-ц від 31 липня 2013 року Кіровського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації в сумі 9494 грн. 47 коп. на користь ОСОБА_2 , виконавчий лист № 404/677/13 від 31 липня 2013 року Кіровського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 226 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_2 , Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції передав на реалізацію Організатору прилюдних торгів - ПП «Нива - В.Ш.» арештоване нерухоме майно боржника.

Організатором прилюдних торгів (ПП «Нива - В . Ш.») 06 березня 2014 року проведено прилюдні торги з продажу арештованого нерухомого майна боржника, яке належить ОСОБА_1 , 51/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка не приватизована.

Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів № 1213371 від 06 березня 2014 року стартова (початкова) ціна лоту № 1-51/100 частина житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , становила 66699 грн. 00 коп. без ПДВ, продажна ціна лоту складала - 67000 грн. 00 коп. без ПДВ. Переможцем прилюдних торгів став - ОСОБА_11 .

29 квітня 2014 року ОСОБА_3 отримала за договором дарування 51/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 від попереднього власника ОСОБА_11 , який придбав його на торгах на виконання рішення суду про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргів. А 16 травня 2014 року ОСОБА_3 придбала за договором купівлі-продажу 49/100 частин вказаного житлового будинку у ОСОБА_2 . Таким чином, відповідач ОСОБА_3 стала власником житлового будинку АДРЕСА_1.

16 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно якого ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 прийняла у власність 49/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель за номером АДРЕСА_1 і сплатила за них обговорену грошову суму. Житловий будинок, 49/100 часток якого за цим договором відчужуються, складаються з будинку - Ааа1, загальною площею 56,6 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м, має побутові будівлі, що до нього прилягають: гараж - Б, погріб - В, сарай - Г, яма - «Е» вимощення - І, огорожа - N- N2. Вказана частка житлового будинку належала продавцю на підставі договору дарування посвідченого Корчак Л.В., приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, 19 жовтня 2005 року за реєстровим номером 4177. Продаж 49/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель за домовленістю сторін вчиняється за 74700 грн., які продавець одержала повністю від покупця, до підписання цього договору.

Після укладення оспорюваного позивачем договору право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями номер АДРЕСА_1 цілому став належати ОСОБА_3 .

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 серпня 2013 року в частині визнання права власності на 49/100 частин будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та визнання права власності на 51/100 частину цього ж будинку за ОСОБА_1 змінено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 17/100 частин будинку АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 право власності на 83/100 частин будинку АДРЕСА_1 . В решті рішення залишено без змін .

Апеляційний суд додатково встановив такі обставини:

З розпорядження державного виконавця № ЄДРВП 40215373 В-11 від 13 березня 2014 року вбачається, що від покупця належної ОСОБА_1 51/10 частки в житлового будинку зі спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 надійшло 57017 грн з яких 45000 грн 94 перераховано ОСОБА_2 в якості компенсації згідно з виконавчим листом № 1109/824/12 від 04 жовтня 2013 року виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда.

Позивач не надав суду докази того, що він сплатив ОСОБА_2 повністю 65216 грн присудженої компенсації за зменшення її частки у майні. Представник ОСОБА_2 не визнав факт отримання такої компенсації у повному обсязі, але не заперечував проти отримання ОСОБА_2 часткової компенсації до моменту укладення оспорюваного договору.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Переглядаючи справу, колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договорустановлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 658 ЦК України право продажу товару (майна) належить його власнику, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Договір купівлі-продажу являється правочином і на нього поширюється презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України, яка може бути оспорена в судовому порядку.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, закріплені у ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки наслідком укладення договору купівлі-продажу являється перехід права власності на майно, то такий договір має стосуватися лише прав його сторін, за виключенням випадків, окремо обумовлених у ст. 658 ЦК України, і не порушувати прав власності третіх осіб, які не являється сторонами такого договору. Інакше договір суперечитиме положенням ЦК України про право власності, його непорушність та правомірність переходу права власності від однієї до іншої особи (ст. ст. 316, 317, 321, 330 ЦК України), положенням про цей вид договорів (ст. ст. 355, 358 ЦК України), що є підставою для визнання його недійсним (ч. 1 ст. 2003, ст. 215 ЦК України).

У справі судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Розмір частки ОСОБА_1 становив 51/100, а ОСОБА_2 - 49/100.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

При цьому право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (відповідно до тієї ж ч. 2 ст. 364 ЦКУ України).

ОСОБА_2 бажала виділу своєї частки із спільної часткової власності з ОСОБА_1 і з цією метою звернулася до суду. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 серпня 2013 року її позов задоволено частково, суд, зважаючи на неможливість поділу нерухомого майна в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників, виділив ОСОБА_1 частку майна в натурі, яка перевищує належну йому ідеальну частку, а частку ОСОБА_2 пропорційно зменшив, присудивши їй з ОСОБА_12 грошову компенсацію.

При цьому суд допустив помилку у рішенні і неправильно вказав розмір часток (у частковому виразі), які виділяються кожному із співвласників майна.

Ця помилка була виправлена рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року, яким рішення суду першої інстанції змінено і зазначено, що ОСОБА_1 належить 83/100, а ОСОБА_2 . 17/10 частин у будинку АДРЕСА_1 . Щодо розподілу майна в натурі та розміру присудженої компенсації за зменшення частки ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Проте, враховуючи зміст ч. 2 ст. 364 ЦК України, сам факт ухвалення судом рішення про зміну розміру часток співвласників у спільній частковій власності не має наслідком припинення права власності на частку співвласником, якому присуджена грошова компенсація до дня, коли він її отримає.

У справі, яка переглядається встановлено, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 гршової компенсації за зменшення її частки у спільному майні прийнято до примусового виконання 13 березня 2014 року і на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, тобто станом на 16 травня 2014 року, було виконане частково так, як платіжним дорученням від 14 березня 2014 року № 143 Кіровським відділом ДВС Кіроовградського МУЮ сплачено ОСОБА_2 45000 грн 94 коп грошової компенсації від ОСОБА_1 згідно вказаного судового рішення.

ОСОБА_2 факт отримання нею цих коштів до укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 не заперечувала.

Колегія суддів вважає, що отримання ОСОБА_2 часткової компенсації за зменшення на 8/25 (або ж 32/100) її частки у спільному майні не припиняє її права на всі 32/100, які передбачені рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 серпня 2013 року зі змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року. Однак отримання часткової компенсації (45000 грн 94 коп) пропорційно зменшує її право власності на частку з 49/100 до 27/100.

Таким чином, станом на 16 травня 2014 року ОСОБА_2 не являлася власником усіх 49/100 часток у праві спільної часткової власності на майно, а тому не мала права на їх продаж у такому розмірі.

Невнесення відповідних змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно після отримання ОСОБА_2 часткової грошової компенсації її частки не дає підстав вважати, що її частка залишилася незмінною і вона мала право на її відчуження.

ОСОБА_2 знала про рішення суду про поділ майна, про часткове отримання нею грошової компенсації, могла і повинна була знати норму ч. 2 ст. 364 ЦК України, а отже діяла недобросовісно, укладаючи оспорюваний договір.

При цьому укладенням договором купівлі-продажу від 16 травня 2014 року були порушені права позивача, як власника майна, яке належить йому на праві спільної часткової власності.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, тим самим позбавив себе можливості вирішити спір відповідно до закону.

Висновок суду, а також доводи відповідачів про те, що предметом договору купівлі-продажу від 16 травня 2014 року фактично являється виділена рішенням суду ОСОБА_2 частка у спільному майні є безпідставним так, згідно п. 1 цього договору його предметом являється 49/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель на не конкретно визначені в рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 серпня 2013 року кімнати, приміщення і будівлі.

Отже, колегія суддів вважає, що позивач довів факт порушення його права, за захистом якого він звернувся до суду. При цьому він правильно обрав спосіб захисту порушеного права, враховуючи, що він має на меті повернення сторін договору у попередній стан для забезпечення виконання рішення суду від 07 серпня 2013 року, із відповідними змінами, а не витребування майна (індивідуально визначеної речі) у добросовісного набувача - ОСОБА_3

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Про судові витрати

Згідно п.п. «в» ч. 4 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив вимоги позивача повністю, то його витрати на сплату судового збору покладаються на відповідачів у рівних частинах.

Матеріалами справи підтверджується, що за подачу до суду позовної заяви та апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 1920 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним укладений 16 травня 2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договір купівлі-продажу 49/100 житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель за номером АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Березовською Ольгою Валеріївною та зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 16 травня 2014 року за номером 1613.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 960 (дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп судового збору, з кожної.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко