ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Бахмут

справа 243/10580/18

провадження № 22-ц/804/1890/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Корчистої О.І., Папоян В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ситніка Д.Л.

учасники справи:

позивач - Слов`янська міська рада Донецької області,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 243/10580/18 за позовною заявою Слов`янської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою Слов`янської міської ради Донецької області,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року (суддя Сидоренко І.О.), ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 16 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2007 року у справі № 1937 встановлено, що наказом Донецького регіонального Фонду Державного майна України № 1629 від 03 травня 1995 року був затверджений акт оцінки вартості майна підприємства Будівельно-монтажного тресту «Спецізоляторбуд», оцінку передаточного балансу проводила аудиторська фірма «Укрвосток аудит», в який був включений гуртожиток по АДРЕСА_1 і включений у статутний фонд ВАТ «Спецізоляторбуд». Наказом № 1719 від 11 травня 1995 року Донецьке регіональне відділення Фонду державного майна України затвердило план приватизації орендного Слов`янського будівельно-монтажного тресту «Спрецізоляторбуд» і на балансі приватизованого підприємства було організовано Відкрите Акціонерне Товариство «Спецізоляторбуд». Наказом № 14 від 04 січня 1999 року була завершена приватизація цього підприємства. Гуртожиток став власністю ВАТ «Спецізоляторбуд». 23 червня 2004 року між ВАТ «Спецізоляторбуд» з однієї сторони та ОСОБА_7 , ОСОБА_13 з другої сторони був укладений договір купівлі продажу № 1555 будівлі гуртожитку в рівних частинах, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Згідно договору купівлі продажу ця будівля гуртожитку належить продавцю на підставі наказу Донецького регіонального відділення фонду Державного майна України від 04 січня 1999 року № 14 та зареєстровано КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янська 23 сервня 2002 року за номером 535/6.

19 грудня 2013 року між ОСОБА_14 , ОСОБА_13 з однієї сторони та ОСОБА_1 був укладений договір дарування частки будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого дарувальники подарували, а обдарована прийняла в дар 424/1000 часток будівлі гуртожитку, що складає квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , кімнати АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , квартири АДРЕСА_13 , кімнати № АДРЕСА_14 , з відповідними частками коридорів, коморів, санвузлів, кухні, туалету, умивальника та нежитловими приміщеннями у будівлі гуртожитку.

Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 24 січня 2018 року № 54 «Про створення комісії із забезпечення реалізації мешканців гуртожитків» було створено та затверджено склад комісії та положення про комісію із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. 15 серпня 2018 року рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 609 було внесені зміни до рішення виконавчого комітету від 24 січня 2018 року «Про створення комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» № 54. Згідно протоколів засідань комісії № 1 від 07 серпня 2018 року, № 2 від 12 вересня 2018 року, № 3 від 26 жовтня 2018 року комісією було прийнято рішення про надання пропозицій про звернення до суду.

25 вересня 2018 року управлінням житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради були направлені листи відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 щодо передачі гуртожитку по АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста Слов`янська на без компенсаційній основі, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». 18 жовтня 2018 року управлінням житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради були направлені листи відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 щодо передачі гуртожитку по АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста Слов`янська на без компенсаційній основі, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». На дані звернення відповідачі не відреагували, не вчинили ніяких дій щодо передачі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 до комунальної власності міста. Однак відповідачі жодних дій щодо передачі гуртожитку до комунальної власності на без компенсаційній основі, не вчиняли.

Просив суд зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 здійснити передачу п`ятиповерхової будівлі гуртожитку літ. А-5, загальною площею 2035,4 кв.м., житловою площею 1144,3 кв.м., матеріал стін цегла, перекриття збірні залізобетонні багатопустотні панелі, покрівля хвилясті азбестоцементні листи (шифер), рік побудови 1966, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у власність територіальної громади міста Слов`янська на без компенсаційній основі та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайооного суду Донецької області від 10 травня 2019 року в задоволенні позовних вимог Слов`янської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що спірна будівля гуртожитку перебуває у спільній частковій власності відповідачів, а тому, правові підстави для застосування зазначеного позивачем Закону відсутні. Даний Закон не встановлює порядок передачі територіальній громаді міста гуртожитку, який перебуває у спільній частковій власності фізичних осіб.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду представник позивача посилається на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, якім задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на обставини викладені в позовні заяві та додатково зазначає, що невірними є висновки суду першої інстанції, що на данні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», оскільки це прямо передбачено ч.4 п.1 зазначеного Закону.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник Слов`янської міської ради Тищенко О.С. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Винник З.Г. в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Представник ОСОБА_6 , адвокат Поляцько О.Ю. в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.90, т.3).

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті апеляційного суду (а.с.48,т.3).

ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.88, т.3).

ОСОБА_5 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.91,т.3).

ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.89,т.3).

ОСОБА_14 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті апеляційного суду (а.с.52,т.3).

ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.92,т.3).

ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті апеляційного суду (а.с.42,т.3).

ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті апеляційного суду (а.с.43,т.3).

ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті апеляційного суду (а.с.44,т.3).

ОСОБА_12 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.87,т.3).

ОСОБА_13 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) (а.с.93,т.3).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2007 року у справі № 1937, встановлено, що наказом Донецького регіонального Фонду Державного майна України № 1629 від 03 травня 1995 року був затверджений акт оцінки вартості майна підприємства Будівельно-монтажного тресту «Спецізоляторбуд», оцінку передаточного балансу проводила аудиторська фірма «Укрвосток аудит», в який був включений гуртожиток по АДРЕСА_1 і включений у статутний фонд ВАТ «Спецізоляторбуд».

Наказом № 1719 від 11 травня 1995 року Донецьке регіональне відділення Фонду державного майна України затвердило план приватизації орендного Слов`янського будівельно-монтажного тресту «Спрецізоляторбуд» і на балансі приватизованого підприємства було організовано Відкрите Акціонерне Товариство «Спецізоляторбуд».

Наказом № 14 від 04 січня 1999 року була завершена приватизація цього підприємства. Гуртожиток став власністю ВАТ «Спецізоляторбуд».

Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 54 від 24 січня 2018 року створена комісія із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків.

Згідно з протоколом № 2 засіданні комісії від 12 вересня 2018 року комісією вирішено розпочати процедуру прийняття гуртожитку по АДРЕСА_1 а до комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська на без компенсаційній основі.

Листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України б/н позивачу надані роз`яснення з приводу застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

25 вересня 2018 року на адресу відповідачів Слов`янською міською радою направлені листи з пропозицією передачі гуртожитку до комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська на без компенсаційній основі.

Згідно протоколу № 3 засідання комісії від 26 жовтня 2018 року, комісією вирішено рекомендувати Слов`янській міській раді звернутися до суду з позовом до власників про передачу гуртожитку по АДРЕСА_1 а до комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська на без компенсаційній основі.

На теперішній час будівля спірного гуртожитку перебуває у спільної часткової власності фізичних осіб.

23 червня 2004 року між ВАТ «Спецізоляторбуд» з однієї сторони та ОСОБА_14 , ОСОБА_13 з другої сторони був укладений договір купівлі продажу № 1555 будівлі гуртожитку в рівних частинах, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

19 грудня 2013 року між ОСОБА_14 , ОСОБА_13 з однієї сторони та ОСОБА_1 був укладений договір дарування частки будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого дарувальники подарували, а обдарована прийняла в дар 424/1000 часток будівлі гуртожитку, що складає квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , кімнати АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , квартири АДРЕСА_13 , кімнати АДРЕСА_14 , з відповідними частками коридорів, коморів, санвузлів, кухні, туалету, умивальника та нежитловими приміщеннями у будівлі гуртожитку, що становить 424/1000 часток гуртожитку.

Згідно з довідкою БТІ м. Слов`янська № 219-2/0.84/01 від 28 січня 2019 року станом на 01 січня 2013 року право власності на спірний гуртожиток зареєстровано: 730 АДРЕСА_15 1000 за відповідачем ОСОБА_1 , 29/1000 за відповідачем ОСОБА_3 , 38/1000 за відповідачем ОСОБА_6 , 11/1000 за відповідачем ОСОБА_4 , 21/1000 за відповідачем ОСОБА_14 , 14/1000 за відповідачем ОСОБА_8 13/1000 за відповідачем ОСОБА_15 , 13/1000 за відповідачем ОСОБА_9 , 41/1000 за відповідачем ОСОБА_2 , 12/1000 за відповідачем ОСОБА_10 , 12/1000 за відповідачем ОСОБА_11 , 23/1000 за відповідачем ОСОБА_12 , 21/1000 за відповідачем ОСОБА_13 .

Відповідно до договору дарування від 01 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_9 подарувала відповідачу ОСОБА_16 13/1000 часток даного нерухомого майна.

Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на дане нерухоме майно зареєстровано: 14/1000 за ОСОБА_1 , 29/1000 за ОСОБА_1 , 13/1000 за ОСОБА_1 , 13/1000 за ОСОБА_1 , 65/1000 за ОСОБА_1 , 13/1000 за ОСОБА_6 , 24/1000 за ОСОБА_1 , 24/1000 за ОСОБА_1 , 24/1000 за ОСОБА_1 , 26/1000 за ОСОБА_1 , 13/1000 за ОСОБА_1 , 28/1000 за ОСОБА_1 , 28/1000 за ОСОБА_1 , 18/1000 за ОСОБА_1 , 11/1000 за ОСОБА_1 , 10/1000 за ОСОБА_1 , 12/1000 за ОСОБА_1 , 13/1000 за ОСОБА_1 , 10/1000 за ОСОБА_1 , 10/1000 за ОСОБА_1 , 132/1000 за ОСОБА_1 , 292/1000 за ОСОБА_1 , 12/1000 за ОСОБА_1 , 25/1000 за ОСОБА_6 , 14/1000 за ОСОБА_1 , 41/1000 за ОСОБА_2 .

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або)

Апеляційна скарга Слов`янська міська рада Донецької області підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі частиною 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спірна будівля гуртожитку перебуває у спільній частковій власності відповідачів та до спірних правовідносин Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не застосовується , оскільки ним не врегульовано порядок передачі територіальній громаді міста гуртожитку, який перебуває у спільній частковій власності фізичних осіб.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

У відповідності до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з частинами 1-2 статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» ( надала Закону №500-VІ ) сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, що є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей).

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону № 500-VІ, дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 01.12.1991) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб).

Згідно з положеннями статті 1-1 Закону № 500-VІ для цілей цього Закону нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: 2) гуртожитки, включені до статутних капіталів, - гуртожитки, збудовані за радянських часів (до 01.12.1991) за загальнодержавні кошти (у тому числі за кошти державних і колективних підприємств та організацій), що були включені до статутних капіталів (фондів) господарських товариств та інших організацій, створених у процесі приватизації (корпоратизації) колишніх державних (комунальних) підприємств (організацій), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передбачений законом;

В судовому засіданні встановлено, що спірна будівля гуртожитку входила до статутного капіталу ВАТ «Спецізоляторбуд» , яке було створено шляхом приватизації орендного Слов`янського будівельно-монтажного тресту «Спецізоляторбуд», а в подальшому була відчужена шляхом укладання договору купівлі продажу, а отже дія цього Закону поширюється на спірний гуртожиток розташований за адресою: АДРЕСА_1 а , тобто висновок суду першої інстанції, що Закону №500-VІ на данні правовідносини не поширюються, є помилковим.

У відповідності до частини 1 статті 3 Закону №500-VІ забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: 1) всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад; 2) передача гуртожитків у власність територіальних громад відповідно до цього Закону здійснюється в порядку та строки, передбачені Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад, затвердженою законом; 3) передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону; 4) гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передаються у власність територіальних громад відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом; 5) рішення про передачу гуртожитків, на які поширюється дія цього Закону, у власність територіальних громад приймає орган, уповноважений управляти державним майном, інший орган, якому передано в користування державне майно, або суд.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону № 500-VІ встановлено, що гуртожитки (як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини), на які поширюється дія цього Закону, передаються у власність відповідних територіальних громад згідно з цим Законом у порядку та строки, визначені затвердженою законом Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

Отже, порядок і строки передачі гуртожитків визначено саме Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад, концепція якої на відповідний період схвалюється Кабінетом Міністрів України та затверджується Законом України.

Відповідно до частини 3 статті 14 Закону № 500-VІ, гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, передаються у власність територіальних громад відповідно до цього Закону в один із таких способів: 1) на безкомпенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) за згодою власника гуртожитку - за його рішенням; б) без згоди власника гуртожитку - за рішенням суду; 2) на частково-компенсаційній основі всі гуртожитки передаються: а) на договірних засадах з виплатою компенсації у розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням власника гуртожитку та рішенням відповідної місцевої ради; б) відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, у розмірі, меншому за розмір, визначений відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням суду за позовом місцевої ради; 3) на компенсаційній основі, за умови попередньої повної компенсації в розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, гуртожитки передаються: а) за згодою місцевої ради - за рішенням відповідної місцевої ради за поданням власника гуртожитку; б) без згоди місцевої ради - за рішенням суду за позовом власника гуртожитку.

Вимогами зазначеного Закону передбачено, що рішення про передачу гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у власність територіальних громад приймається відповідно до цього Закону органами місцевого самоврядування, на території яких розташовані гуртожитки.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на виконання Закону України Закону України «Про Загальнодержавну цільову програму передачі гуртожитків у власність територіальних громад» на 2012-2015 роки» та розпорядження Кабінету міністрів України від 22 серпня 2018 року № 578-р «Про схвалення Концепції Загальнодержавної цільової програми гуртожитків у власність територіальних громад на 2019-2021 роки ними приймалось рішення про передачу гуртожитків у власність територіальної громади, затверджувались строки та порядок його передачі.

Норми статті 41 Конституції України передбачають можливість примусового відчуження об`єктів права приватної власності лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також передбачено можливість обмеження права на вільне володіння своїм майном, зокрема, зазначено, що «попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів».

Вимогами Закону №500-VІ не передбачено безумовної підстави для передачу будівлі гуртожитку, що входив до статутного капіталу підприємства, а в подальшому був відчужений, у власність територіальної громади, саме на безкомпенсаційний основі.

В суду апеляційної інстанції представником позивача не доведено наявність підстав щодо передачі саме на без компенсаційній основі та наявність перешкод для вирішення питання про передачу на компенсаційній або частково компенсаційній основі та не спростував, що інші способи передачі майна відповідачам не пропонувались, в той час як представники відповідачів зазначали, що не заперечують щодо компенсаційній або частково компенсаційній передачі майна.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 відповідні частини нерухомого майна (гуртожитку) були придбані на оплатній основі, за договорами купівлі-продажу. ( а.с 35, т.1)

Зважаючи на положення частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

У справі «Прессос Компанія Нав`єра С. А.» та інші проти Бельгії (рішення від 20.11.1995, Series A No. 332) ЄСПЛ підкреслив, що національні органи мають широкі межі розсуду при визначенні того, що є «в інтересах суспільства». Суд наголосив, що цілком прийнятним є те, що законодавець користується більшими можливостями для здійснення соціально-економічної політики, і Суд поважає підхід законодавця до проблеми вимог, пов`язаних з «інтересами суспільства».

У справі «Україна-Тюмень» проти України (рішення ЄСПЛ 22.11.2007) ЄСПЛ зазначив, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. Суд не може не скористатися своїми повноваженнями щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на «мирне володіння майном» в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу. Позбавлення власності без сплати суми її вартості становитиме непропорційне втручання та відсутність будь-якого відшкодування може бути виправданою відповідно до пункту 1 статті 1 Протоколу лише за виключних обстави (пункти 55-57 рішення).

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що ним вичерпані всі можливі способи передачі гуртожитку у власність територіальної громади, які передбачені вимогами статті 14 Закону №500-VІ, та що єдиним способом, є саме безоплатне вилучення майна у власника, що при цьому дотримано баланс публічного та приватного інтересу, що це проводиться з мотивів суспільної необхідності.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги представника позивача про неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права знайшли своє часткове підтвердження, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Слов`янської міської ради Донецької області задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.І. Корчиста

В.В. Папоян

Повне судове рішення виготовлено 24 жовтня 2019 року .

Головуючий О.О.Тимченко