Справа № 703/2-136/2011
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Готри Т.Ю.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 , в інтересах якого діє Нечаєв Валерій Валерійович на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2019 року, постановлену суддею Рішко Г.І., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) її правонаступником у справі за позовом Піблічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

28.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 січня 2011 року Виноградівським районним судом Закарпатської області було ухвалено рішення по справі №2-136/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 13 березня 2007 року. Разом з цим, 11 липня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (який є повним правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №667/К, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 13 березня 2007 року перейшло до заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Таким чином, оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися на будь-якій стадії судового процесу, просив суд заяву задовольнити.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача задоволено. Замінено сторону (стягувача) Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (ідентифікаційний код 38750239, місцезнаходження: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, поверх 6, оф.32) з виконання виконавчих листів в цивільній справі №2-136/11, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 110450,32 гривень заборгованості за кредитним договором №0 від 13.03.2007 року та 1104,50 грн. судового збору та 120 грн. витрати на ІТЗ судового процесу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні поданої заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано, що заявник вже раніше звертався до суду із такою заявою і ухвалою суду від 19.11.2018 року в задоволенні заяви відмовлено через неподання доказів якими заявник обгрунтовував подану заяву, при цьому в ухвалі судом роз`яснено право на повторне звернення до суду після усунення вказаних в ухвалі недоліків, однак такі недоліки не усунуті; заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до ТОВ «ФК «»Довіра та Гарантія» відповідно до договору №667/К перейшло право вимоги за кредитним договором, що укладений між боржником та стягувачем 13.03.2007 року; суд не врахував, що заявником не доведено перерахування суми фінансування згідно з п.3.1 договору №667/К в розмірі 8 829 502,58 грн., а тому суд не вправі був зробити висновок щодо переходу права вимоги за договором.

У відзиві на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2011 року, у справі №2-136/11 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за договором №0 від 13 березня 2007 року у сумі 110450 (сто десять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 32 коп. та судові витрати в сумі 1104 (однієї тисячі ста чотирьох) грн. 50 коп., як сплачений судовий збір і 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення суду вступило в законну силу 10.03.2010 року.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, відповідно до умов якого покупець прийняв у продавця у власність майнові права.

11 липня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» (Продавець) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №667/К, відповідно до умов якого покупець прийняв у продавця у власність майнові права.

У результаті укладення договору про відступлення права вимоги №667/К, а також додатку до даного Договору, кредитором у зобов`язанні, що було предметом розгляду справи 2-136/11 стало ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія, яке згідно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги.

Згідно Договору іпотеки від 14.03.2007 року Іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно однокімнатну квартиру, що належить іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказаною іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання всіх грошових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 13.03.2007 року.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-122цс13 від 20.11.2013 року.

З врахуванням вищенаведеного суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження та правильно встановив, що на даний час право вимоги за вищевказаними кредитними правовідносинами належить ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

Посилання в апеляційній скарзі, що заявник не подав належних та допустимих доказів правонаступництва не заслуговують на увагу, оскільки ним до заяви про заміну сторони її правонаступником подано належно завірену копію договору купівлі продажу майнових прав №667/к від 11липня 2018 року та копію витягу з Додатку №1 до даного договору, з яких вбачається, що заявнику передано право вимоги до боржника ОСОБА_1 за укладеними з ним кредитним договором від 13.03 2007 року та іпотечним договором від 14.03.2007 року.

До відзиву на апеляційну скаргу заявником також долучено належно завірену копію договору купівлі продажу майнових прав №667/к від 11липня 2018 року та оригінал витягу з Додатку №1 до даного договору, на якому наявний підпис директора та печатка ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», зміст яких відповідає копіям цих документів, які додані заявником заяви. Окрім того, до відзиву на апеляційної скарги також додано належно завірену копію довіреності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» №931 від 08.08.2018 року на представника ОСОБА_4 , яка посвідчувала копії вказаних документів, які подавались разом із заявою про заміну сторони правонаступником і яка мала відповідні повноваження на їх посвідчення.

Таким чином, заявником належними та допустимими доказами доведено заміна кредитора у даних правовідносинах та безпідставним є клопотання представника боржника про витребування оригіналів договору купівлі продажу №667/к від 11липня 2018року, додатків до нього та довіреності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» №931 від 08.08.2018 року на представника ОСОБА_4

Не заслуговують на увагу також доводи апеляції, що суд першої інстанції не врахував, що заявником не доведено перерахування суми фінансування згідно з п.3.1 договору №667/К в розмірі 8 829 502,58 грн., в зв`язку з чим суд не вправі був зробити висновок щодо переходу права вимоги за договором, оскільки до відзиву на апеляційну скаргу заявником долучено копію належно завіреного платіжного доручення від 11 липня 2018 року з якого вбачається, що платник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перерахувало АТ «Дельта Банк» 8 829 502,58 грн., як плату за відступлення права вимоги.

Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі, що після постановлення ухвали суду від 19.11.2018 року, якою в задоволенні заяви відмовлено через неподання доказів, заявник не усунув недоліків і не довів підстав правонаступництва, оскільки такі повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, рішення ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

За вказаних обставин, оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням викладеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Нечаєв Валерій ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий :

Судді :