Провадження №: 4-с/755/168/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

представника АТ «Укрсоцбанк» - Бараннікової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлєєва Івана Миколайовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», -

у с т а н о в и в:

27.08.2019 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця, у якій просить суд визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Терлєєва І.М. щодо не закриття виконавчого провадження згідно п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язати приватного виконавця закрити виконавче провадження.

Вимоги скарги мотивовано тим, що у виконавчому провадженні №58771326 від 02.04.2019 року боржник має відшкодувати стягувачу кошти на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2015 року у справі №755/3524/15-ц. 29.09.2011 року між дружиною скаржника ОСОБА_2 та АТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №964/43-603-14 на сума 177080,00 грн. У даному кредитному зобов`язанні скаржник виступив поручителем. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.12.2014 року зі скаржника та позичальника було солідарно стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 156318,48 грн. та третейський збір у сумі 1963,18 грн. Скаржник вказує, що ним, з метою належного виконання зобов`язань, 06.07.2019 року на адресу банку передано переказний акцептований вексель серії АА0075829 на суму 160000,00 грн., що згідно чинного законодавства є законним розрахунковим засобом, та належним чином повідомлено про це приватного виконавця. Однак приватний виконавець, отримавши повідомлення про виконання зобов`язання шляхом передачі векселя, не склав Акт про повне добровільне виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, та відмовився скласти мирову угоду зі стягувачем, з метою закінчення виконавчого провадження, хоча вказаний вексель банк отримав 10.07.2019 року та скаржнику не повернув. Натомість приватний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.08.2019 року у ВП №58771326.

16.10.2019 року до суду надійшли письмові пояснення представника АТ «Укрсоцбанк» зі змісту яких вбачається, що заінтересована особа не визнає вимог скарги та просить відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що скаржник є поручителем за договором кредиту №964/43-603-14 від 29.09.2011 року укладеного між банком та ОСОБА_3 Банк виконав свої зобов`язання за договором, водночас позичальник своїх обов`язків не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16.12.2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 156318,48 грн. та третейський збір у розмірі 1963,18 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2015 року у справі №755/3524/15-ц задоволено заяву банку про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Дніпровським районний судом м. Києва 10.04.2015 року видано виконавчий лист №755/3524/15-ц. 02.04.2019 року приватним виконавцем Терлєєвим І.М. відкрито виконавче провадження зі стягнення кредитної заборгованості. Станом на 07.10.2019 року скаржником зобов`язанням за договором кредиту №964/43-603-14 від 29.09.2011 року не виконані та ним не надано жодних доказів виконання цих зобов`язань. Заінтересована особа вважає, що приватний виконавець не мав жодних законних підстав для закриття виконавчого провадження. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи. АТ «Укрсоцбанк» не поставляло жодних товарів та не виконувало жодних робіт на користь скаржника, а заборгованість скаржника перед банком виникла внаслідок невиконання останнім умов кредитного договору, що встановлено судовим рішенням, на підставі якого видано виконавчий лист. Відповідно жодних підстав для оформлення грошового боргу шляхом видання векселю не могло існувати. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. Між банком та скаржником не укладалося жодного договору, яким визначалися умови проведення розрахунків векселем, і договір кредиту жодних умов щодо використання векселя при поверненні кредитних коштів також не містить. Крім того, скаржник здійснює підміну понять стверджуючи, що видавши переказний вексель, який видається лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи (без погодження з кредитором та дотримання обов`язкової письмової форми договору), скаржник фактично виконав в повному обсязі рішення за виконавчим документом. За твердженням заінтересованої особи, оформлення боргу у жодному випадку не є виконанням зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, не є фактичним виконанням рішення за виконавчим документом. Фактичним виконанням можна вважати виключно сплату грошових коштів у сумі визначеній в виконавчому документі.

18.10.2019 року до суду надійшли письмові пояснення приватного виконавця зі змісту яких вбачається, що приватний виконавець не визнає вимог скарги та просить відмовити у її задоволенні посилаючись на положення ст.ст. 509, 527, 599, 600 ЦК України за вказуючи, що у виконавчому документі, що перебуває на примусовому виконанні зазначено: «Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 156318,48 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір у розмірі 1963,18 грн.». Відповідно примусове виконання рішення суду передбачає стягнення зі скаржника коштів, а не передачу векселя в рахунок погашення боргу. Також приватний виконавець вказує, що від стягувача - АТ «Укрсоцбанк» повідомлення про погашення боргу за рішенням суду не надходило, тому у приватного виконавця немає підстав для закінчення виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У змісті скарги міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника заявника.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи АТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні заперечує проти вимог скарги з підстав викладених у письмових поясненнях, та просить відмовити у її задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 447-451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлєєва Івана Миколайовича перебуває виконавчий лист №755/3524/15-ц виданий Дніпровським районний судом м. Києва 10.04.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 156318,48 грн. та третейського збір у розмірі 1963,18 грн., за яким відкрито виконавче провадження №58771326.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник направив на адресу банку заяву про належне виконання зобов`язань в порядку ст.ст. 545, 613 ЦК України додавши до неї акт приймання-передавання переказного векселю від 06.07.2019 року, переказний вексель серії АА №007829 Обслуговуючого кооперативу «Небанківська фінансова установа Територіальних громад» на суму 160000,00 грн. Копія вказаної заяви була направлена скаржником на адресу приватного виконавця (а.с. 89-93).

Своїм листом від 09.08.2019 року приватний виконавець повідомив скаржника, що від стягувача в виконавчому провадженні №58771326 - АТ «Укрсоцбанк» підтвердження про те, що борг погашено станом на 09.08.2019 року не надходило, відповідно завершити виконавче провадження згідно п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» немає підстав (а.с. 94).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За змістом п. 21 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону. У разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Згідно положень ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем. Особи, винні в порушенні вимог цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом.

Встановивши обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність неправомірної бездіяльності приватного виконавця з не прийняття ним постанови про закінчення виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

За змістом ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В даному випадку у приватного виконавця відсутні підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», адже стягувач не повідомляв приватного виконавця про надходження коштів від боржника на виконання рішення суду в повному об`ємі, не надавала таких коштів сторона боржника і самому приватному виконавця для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення за виконавчим документом.

При цьому, сторона боржника не була позбавлена можливості надати переказний вексель саме приватному виконавцю для здійснення ним звернення стягнення на кошти за цим векселем в межах виконавчого провадження.

Між боржником та стягувачем існують грошові зобов`язання і згідно виконавчого листа, сторона боржника має сплатити стягувачу грошові кошти. Як свідчать матеріали справи, стягувач не приймає виконання зобов`язанням боржника у вигляді переказного векселю.

З аналізу положень ст.ст. 509, 526, 527 ЦК України у контексті конкретної ситуації вбачається, що в даному випадку наявне зобов`язання боржника сплатити гроші на користь кредитора, отже належним виконанням зобов`язання в даному випадку є саме сплата коштів, поскільки саме це передбачено умовами кредитного договору та виданим судом виконавчим листом на виконання рішення третейського суду. Крім того, обов`язок має бути виконаний боржником особисто, адже інших домовленостей між сторонами не досягнуто.

За змістом ст.ст. 599, 600 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Згода сторони кредитора на отримання виконання за рахунок переказного векселю відсутня, кошти в рахунок погашення боргу скаржником не сплачено і стягувач не повідомляв приватного виконавця про повне виконання боржником свого обов`язку за виконавчим документом, тож у такій ситуації приватний виконавець не має законних підстав для закінчення виконавчого провадження, і протиправної бездіяльності у цьому питанні з боку приватного виконавця не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 353-355, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 599, 600 ЦК України, ст. 19 Конституції України, Законами України «Про виконавче провадження», «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про обіг векселів в Україні», Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлєєва Івана Миколайовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.10.2019 року.

Суддя -