Справа № 466/6789/19
У Х В А Л А

Іменем України

17 жовтня 2019 р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді Ю.В. Донченко

при секретарі У.Я. Борис

Справа 466/6789/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андійовича, стягувач Акціонерне товариство «Креді агріколь банк», -

за участі представника скаржника Бабух А.Б., представника стягувача ОСОБА_2 М., приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А.

ВСТАНОВИВ:

21.08.2019 р. заявник звернулася до суду із зазначеної скаргою, просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андійовича щодо визначення вартості арештованого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 станом на 22.11.2018 р. у розмірі 599 800 грн.

Скаргу обгрунтовує тим, що 07.11.2018 року приватний виконавець виконавчого округу Пиць А.А., відкрив виконавче провадження ВП № 57615464 на підставі виконавчого листа №2-1183/2010 виданого 20.05.2010 року Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.02.2007 р. № 28/07-Ф в розмірі 31 140 дол. США 11 цент, 1 700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 22.11.2018 р. було проведено оцінку майна, яку скаржнику нібито було направлено приватним виконавцем листом 03.12.2018 р., однак скаржник жодного листа, який датований 03.12.2018р. не отримувала, а також не отримувала звіт про незалежну оцінку вартості майна станом на 22.11.2018р., про факт його існування і про його зміст вона довідалась через представника 12.08.2019 року, коли в рамках судового розгляду справи № 466/948/19 Львівським апеляційним судом було надано відповідні матеріали для ознайомлення. Вважає, що дії приватного виконавця є протиправними, оцінка майна є заниженою, необ`єктивною, недостовірною, а звіт про оцінку такими, що не відповідає дійсності та нормативно-правовим актам України з оцінки майна, самого звіту приватний виконавець скаржнику не надіслав, в порушення ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», також при проведенні оцінки не було отримано необхідну інформацію про об`єкт оцінки, у тому числі не проведено його огляд, що є прямим порушенням п. 51, 53, 56, 57 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», що вплинуло на визначення ринкової оцінки вартості майна, що викликає об`єктивний сумнів у вірності проведеної оцінки. Просить скаргу задоволити.

Ухвалою судді від 23.08.2019 року скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні.

30.08.2019 року скаржником подано до суду додаткові пояснення до скарги.

03.09.2019 року. 06.09.2019 р. представником стягувача подано до суду письмові пояснення та додаткові письмові пояснення.

20.09.2019р. представником скаржника подано до суду додаткові пояснення до скарги.

23.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. подано до суду заперечення на скаргу в яких скаргу заперечив та просив відмовити у її задоволенні.

15.10.2019 р. представником стягувача подано до суду письмові пояснення в яких вважає скаргу безпідставною та просить відмовити у її задоволенні.

Скаржник у судове засідання не з`явилась, її інтереси в судовому засіданні представляє ОСОБА_3 , який скаргу підтримав та дав аналогічні пояснення тим, які викладені у скарзі та додаткових поясненнях до скарги від 30.08.2019р., 20.09.2019р..

Приватний виконавець у судовому засіданні скаргу заперечив та дав аналогічні пояснення тим, які викладені у письмових запереченнях від 23.09.2019р., просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник стягувача скаргу заперечила та дала аналогічні пояснення згідно письмових пояснень поданих до суду 03.09.2019р., 06.09.2019р., 15.10.2019р., просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, з`ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 07.11.2018 року приватний виконавець виконавчого округу Пиць А.А., відкрив виконавче провадження ВП № 57615464 на підставі виконавчого листа №2-1183/2010 виданого 20.05.2010 року Шевченківським районним судом м. Львова в цивільній справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.02.2007 р. № 28/07-Ф розмірі 31 140 дол. США 11 цент, 1 700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

21.11.2018 року по ВП № 57615464 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_4 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданої фондом державного майна України 24.11.2015 р. для участі у виконавчому провадженні (а.с. 151-152).

Приватний виконавець листом від 03.12.2018 року № 3862 надіслав на адресу ОСОБА_1 копію висновку станом на 22.11.2018 року про вартість однокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 із вказаною величиною вартості 599 800 грн. (а.с. 161,162).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

У відповідності до ч. 3 п. 15 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно ч. 2 ст. 20 вказаного Закону експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із ч. 4 ст. 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої ст. 10 і частини першої ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ст. 33 даного закону спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, процедуру оцінки та її результати здійснює суб`єкт оціночної діяльності, а не виконавець, та зважаючи на те, що ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено можливість оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна, тому в даному випадку відсутні неправомірні дії приватного виконавця, а тому скарга в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо визначення вартості майна не підлягає до задоволення.

Щодо покликань скаржника ОСОБА_1 в скарзі на оскарження оцінки спірної квартири, то суд зазначає, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності у відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Водночас звіт про оцінку майна, складовою частиною якого є висновок про вартість, не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності, та чинним законодавством не передбачено застосування щодо нього наслідків, пов`язаних із визнання протиправними та скасуванням юридичних актів.

Правову природу висновку експерта в даному аспекті було проаналізовано Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 13.03.2018 року.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах №6 від 07.02.2014 у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону про виконавче провадження.

При цьому суди мають ураховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначає Верховний Суд у постановах від 13.03.2018 у справі № 914/881/17 та від 08.05.2019 в справі №2-79/11, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України № 2658-III). При цьому, Верховний Суд у постанові від 08.05.2019 в справі № 2-79/11 звертає увагу на те, що правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон України № 2658-ІІІ). Згідно з ч. 4 ст. 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України № 2658-III передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1статті 12 Закону України № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

У ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і заявник (скаржник), мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ.

При цьому, у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, приватний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно до положень цього ж Закону, мав визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Пунктами 15, 16 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»(далі Національний стандарт №1) регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до статті 36 Національного стандарту № 1 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільше повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

Щодо покликань скаржника на те, що лист за підписом приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., який датований 03.12.2018р., а також звіт про незалежну оцінку вартості майна станом на 22.11.2018р. не отримувала, про факт його існування і про його зміст вона довідалась через представника 12.08.2019 року, коли в рамках судового розгляду справи № 466/948/19 Львівським апеляційним судом було надано відповідні матеріали для ознайомлення, не знайшли свого підтвердження в суді. З оглянутої в судовому засіданні справи № 466/948/19 та долучених до справи № 466/6789/19 доказів вбачається, що скаржник та її представник про лист від 03.12.2018р., а також звіт про незалежну оцінку вартості майна станом на 22.11.2018р. дізнались в судовому засіданні 21.02.2019р. на підставі чого в судовому засіданні була оголошена перерва для ознайомлення ОСОБА_1 та її представника з матеріалами які були подані в с/з 21.02.2019р. приватним виконавцем. ( а.с. 60-127 справа № 466/948/19, а.с. 112-114 справа № 466/6789/19). Таким чином, як станом на 21.02.2019р. та і під час розгляду цивільної справи № 466/948/19 в Шевченківському районному суді м. Львова Пукало ОСОБА_5 .П. достовірно знала про звіт про незалежну оцінку вартості майна станом на 22.11.2018р..

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження»; ст.ст. 77, 447, 451, 453 ЦПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андійовича, стягувач Акціонерне товариство «Креді агріколь банк» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Роз`яснити сторонам ст.453 ЦПК України, що у разі виконання ухвали, постановленої за результатом розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж десятиденний строк з дня її одержання.

Повний текст судового рішення складено 18.10.2019 року.

Суддя: Ю. В. Донченко