справа № 274/1098/17
провадження № 2/0274/231/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.10.19 року м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого - судді Замеги О.В.,
з участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-
в с т а н о в и в:

В судове засідання сторони не з`явились.
Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні 01.11.2018, позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року, 23.12.2016 о 11 год. 50 хв. в м. Бердичеві по вул. Вінницькій громадянин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "ЗАЗ Forza", д.н.з. НОМЕР_2 , перед початком маневру розвороту не переконався у відсутності небезпеки, не надав переваги в русі автомобілю "Daewoo Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення, вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України. (а.с. 11). За ці дії ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. В судовому засіданні ОСОБА_2 вину визнав, щиро розкаявся(а.с.11).
Згідно висновків щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 23.12.2016, у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено(а.с. 12).
Постановою Бердичівського ВП від 06.02.2017, кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. (а.с. 15-16).
За проведення експертної оцінки ОСОБА_1 сплачено 1000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру(а.с. 13).
Згідно нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_4 , 23.01.2017 уповноважив ОСОБА_1 або ОСОБА_5 управляти і розпоряджатися належним йому автомобілем марки "Daewoo Lanos" TF69Y ЗНГ, 2006 року випуску. Для цього надав йому право керувати автомобілем, зняти з обліку у відповідних органах чи поставити його на облік ... укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час управління автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність, від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати (в тому числі від страхових компаній) та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах згідно з калькуляціями, актами, експертними висновками тощо, отримувати страхові відшкодування, бути його представником і вести справи в судових органах усіх інстанцій, з питання захисту його прав та інтересів, з правом вчинення усіх процесуальних дій, наданих йому чинним законодавством, вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю(а.с. 17).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і далі у редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, тобто чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Статтею 28 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Статтею 1194 ЦК України, встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Факт заподіяння відповідачем позивачу даної шкоди підтверджується також і показами свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ..
Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6301.68 грн. завданих збитків не покритих страховим відшкодуванням, та 1000 грн. за проведення експертного дослідження.
Доводи представника відповідача щодо невірного визначення позивачем розміру шкоди, зокрема проведення експертної оцінки, судом до уваги не беруться, оскільки будь-яких доказів щодо визначення розміру заподіяної шкоди ні відповідачем ні його представником суду не надано. Клопотання про призначення у справі експертиз відповідач і його представник також не заявляли, хоча судом їм така можливість була надана.
Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди то вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, тривалість цих негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткових зусиль для можливості відновлення порушеного права.
Враховуючи також поведінку відповідача після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, зокрема визнання ним вини та щире каяття у вчиненому, що вбачається з постанови Бердичівського міськрайонного суду від 24.02.2017(а.с.11), та небажання в подальшому в добровільному порядку відшкодовувати завдані збитки, суд оцінює заподіяну шкоду в розмірі 3000,00 гривень, що є достатнім, розумним та справедливим для відшкодування заподіяного виду шкоди, з огляду на можливість реального отримання відшкодування.
У відповідності до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, він підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 640 грн. (а.с.3) та 640 грн. (а.с.4).
Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України "Про судовий збір", суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 6301.68 грн. і 1000 грн. за проведення експертного дослідження, та моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 1280 гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.
Позивач: ОСОБА_1 , прож: АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож . АДРЕСА_2 .
Головуючий суддя О.В.Замега