ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №587/21/19

Номер провадження 22-ц/816/4482/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 червня 2019 року в складі судді Степаненко О.А., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в зв`язку із продовженням навчання в розмірі ? частини його заробітку (доходу), починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до закінчення навчання, тобто до 31.08.2020 року. В подальшому, уточнивши свої позовні вимоги просила суд допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою відповідача та народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що після її народження відповідач не брав участі у її вихованні та матеріально її не утримував, незважаючи на те, що вона потребувала такого утримання за станом здоров`я через встановлення інвалідності. Зазначає, що вона навчається в ХХ загальноосвітньому ліцеї в другому класі в м. Лодзь (Польща) через що потребує матеріальної допомоги та не має можливості працювати та фактично перебуває на утриманні своєї матері, оскільки своїх доходів не має. Вказує, що через інвалідність вона не мала можливості закінчити загальноосвітню середню школу до повноліття, а тому за правилами загальної середньої освіти в Україні вона фактично навчається в 10 класі. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має і за станом здоров`я може надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25.06.2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги того, що відповідач офіційно працевлаштований, має достатнє матеріальне забезпечення, як військовослужбовець. Крім того, відповідач не заперечив проти своєї матеріальної спроможності сплачувати аліменти, протягом періоду коли він сплачував аліменти на користь позивача до досягнення нею вісімнадцятирічного річного віку, останній не звертався до суду з позовом про їх зменшення, що також свідчить про його фінансову спроможність сплачувати аліменти на користь позивача. Також, відповідач не надав суду доказів щодо стягнення з нього аліментів щомісячно, а присуджені з нього аліменти на які він посилається у відзиві підлягають сплаті одноразово в межах суми за один місяць. Крім того, за результатами розгляду апеляційної скарги позивача розмір аліментів відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2019 року було змінено і зменшено розмір частки стягнутих аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь його дружини ОСОБА_3 з 1/3 на ? частину заробітку (доходу). Зазначає, що при визначенні розміру аліментів на дитину, яка продовжує навчання необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що на даний час має на своєму утриманні хвору малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за чином. Згідно судового рішення він сплачує щомісячно аліменти на їх користь. Вказує, що він зобов`язаний нести додаткові витрати на утримання малолітнього сина, що в період з жовтня 2018 року по серпень 2019 року склали 18640 грн. 40 коп. Водночас, доводи позивача викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що вона потребує додаткової матеріальної допомоги на спеціальне взуття, реабілітацію не підтверджено жодними доказами. Довідка, що підтверджує продовження навчання позивачем складена на польській мові, офіційно не перекладена в установленому законом порядку, а тому її неможна визнати доказом по справі. Крім того, продовження навчання його повнолітньої дочки у 2 му класі польського загальноосвітнього ліцею не є продовженням навчання в розумінні ст. 199 СК України, оскільки вказаний навчальний заклад не відноситься до закладів освіти України. Також зазначає, що його дочка ОСОБА_5 має право користуватися пільгами доньки учасника АТО. Більш того, позивач не надала доказів та будь якої інформації про те, які кошти вона особисто отримує та стосовно того, які кошти отримують члени її сім`ї або особи, які проживають разом з нею, джерело її існування, джерело оплати за навчання до часу подання позову про стягнення аліментів, відомостей про наявність нерухомого майна тощо. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, 2017 року народження та мати дитини ОСОБА_3 , а стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини може потягти за собою порушення прав та законних інтересів іншої дитини, а також поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Крім того, позивач не довела належними та допустимими доказами потреби у матеріальній допомозі в зв`язку з навчанням.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 надано статус інваліда з дитинства, про що видано дане посвідчення терміном дії до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. (а.с. 7).

Згідно з довідкою ХХ Загальноосвітнього ліцею від 10.12.2018 року позивач є ученицею 2 класу. Передбачений період закінчення школи з 23.11.2017 по 31.08.2020 року. (а.с. 15).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що батько позивача ОСОБА_2 є військовослужбовцем, має звання полковника (а.с. 50). Із декларації відповідача вбачається, що його дохід за 2018 рік склав 330259 грн. (а.с. 94 99).

Відповідно до виконавчого листа Корольовського районного суду міста Житомира від 27.03.2019 року з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини з 15.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 60).

Також, згідно з виконавчим листом Корольовського районного суду міста Житомира від 27.03.2019 року з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.02.2019 року і до досягнення дитиною шести років (а.с.61).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 24.07.2019 року по справі № 296/1410/19 рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 27 березня 2019 року змінено та зменшено розмір частки стягнутих аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 з 1/3 до 1/4 частки його заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З огляду на викладене, обов`язок відповідача утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися, виникає за наявної сукупності таких фактів: 1) досягнення дочкою повноліття; 2) її вік є меншим за 23 роки; 3) вона продовжує навчатися; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу; 5) наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги від батьків у зв`язку із продовженням навчання.

Разом з тим, колегія суддів дослідивши декларацію відповідача за 2018 рік приходить до висновку про фінансову спроможність останнього надавати матеріальну допомогу позивачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Колегія суддів зазначає, що оскільки з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, то закон обмежує загальний розмір стягнень із заробітної плати в такому випадку 70 відсотками від суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, відповідач є працездатним і враховуючи розмір заробітної плати відповідача, отриманої ним за минулий рік, а також зменшення Житомирським апеляційним судом розміру стягуваних з позивача аліментів, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач має можливість утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися та сплачувати на її утримання аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, відповідачем всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було доведено належними та допустимими доказами відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання, а також доказів того, що вона здатна самостійно себе утримувати, має самостійний дохід і у зв`язку з цим не потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків, враховуючи те, що остання продовжує навчання і у зв`язку з цим ніде не працює, має необхідність несення витрат на оплату підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Посилання відповідача на відсутність доказів та будь якої інформації про те, які кошти отримують члени її сім`ї або особи, які проживають разом з нею, джерело її існування, джерело оплати за навчання до часу подання позову про стягнення аліментів, відомостей про наявність нерухомого майна тощо, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що ч. 1 ст. 199 СК України обов`язок по утриманню повнолітньої дочки яка продовжує навчання покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них, а тому ОСОБА_2 не може бути звільнений від обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею двадцяти трьох років або до моменту припинення нею навчання.

Також колегія суддів приймає до уваги посилання позивача на довідку про те, що вона навчається в ХХ загальноосвітньому ліцеї у м. Лодзі від 10.12.2018 року, як на доказ неможливості влаштуватися на роботу та несення нею відповідних витрат на навчання, оскільки в зв`язку з цим вона не має змоги самостійно себе утримувати.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновку суду першої інстанції стосовно того, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу позивачу в зв`язку з продовженням навчання, а позивачем не було доведено її потреби у матеріальній допомозі через навчання.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, 2017 року народження та мати дитини ОСОБА_3 , колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача та стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу).

Відповідно до статей 374, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи на підставі п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково і позивач звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 491 грн. 78 коп. та судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 737 грн. 66 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Барабаш, Хасанського району, Приморського краю, Російської Федерації, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на її утримання в зв`язку із продовженням навчання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до закінчення навчання, тобто до 31.08.2020 року

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 491 грн. 78 коп. та судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 737 грн. 66 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко