ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1269/19 Справа № 182/2819/18 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Бондаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Юнівес про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Юнівес» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 05 грудня 2017 року о 07:40 год. у м. Одесі на вул. Небесної сотні сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 при повороті ліворуч не надав переваги у русі автомобілю MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , та який рухався у попутному напрямку, в результаті чого скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушено вимоги п. 1.4 Правил дорожнього руху України. Постановою Київського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_2 був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1329222. Відповідно до договору № 31215170 від 07 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ХавкХолдінг», ним було замовлено проведення оцінки автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на предмет вирішення питання визначення вартості матеріального збитку, що спричинено власнику транспортного засобу. Судовим експертом ОСОБА_4 Є.О. за результатами експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було зроблено висновок про вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , як власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 грудня 2017 року, та який становить - 100 527 грн. 82 коп. Під час дослідження, в присутності представника позивача, учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 та представника ПрАТ «СК «Юнівес» - Царенко Р.В., 08 грудня 2017 року проводився експертний (технічний) огляд пошкодженого транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був представлений експерту у незмінному стані після дорожньо-транспортної пригоди. Розмір страхового відшкодування, розрахований спеціалістами ПрАТ «СК «Юнівес» та виплачений 31 січня 2018 року на його користь у сумі 50 000 грн. значно відрізняється від вартості матеріального збитку, розрахованого судовим експертом ОСОБА_4 Є.О., тому позивачем було направлено лист голові правління ПрАТ «СК «Юнівес» з проханням переглянути розмір страхового відшкодування та доплатити страхове відшкодування. Виходячи з визначеної Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1329222 від 18 вересня 2017 року страхової суми за шкоду завдану майну з урахуванням розміру франшизи та вже виплаченого страхового відшкодування. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ПрАТ «СК «Юнівес» на його користь частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» (, місце знаходження - 03150, м. Київ, вул. Велика Васельківська, буд. 72) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає АДРЕСА_1 ) частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» (, місце знаходження - 03150, м. Київ, вул. Велика Васельківська, буд. 72) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Юнівес» просить рішення суду від 01 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 01 червня 2018 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з постанови Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2017 року, 05 грудня 2017 року 0 07-40 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Небесної Сотні у м.Одесі, при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.4 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. (а.с. 46, 47).

Вказаною постановою суду 06 грудня 2017 року було визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення ПДР.

Автомобіль «ВАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , застрахований у ПрАТ «СК «Юнівес» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1329222 (а.с.63).

Власником автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 (а.с.80).

Згідно висновку №31215170 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 коефіцієнт фізичного зносу для досліджуваного ктз (його складників) дорівнює 0,0. Ез = 0,48, повна вартість відновлюваного ремонту згідно з ремонтною калькуляцією становить 171275,47 грн., вартість матеріального збитку, яка визначена як сума вартості відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу ктз становить 100 527 грн. 82 коп. (а.с.9-44).

Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» з особового рахунку ОСОБА_1 за період 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року, 31 січня 2018 року страховою компанією позивачу було здійснено страхове відшкодування у сумі 50 059 грн. 75 коп. (а.с.48).

Позивач звертався до відповідача із заявою про перегляд розміру страхового відшкодування та його доплату, виходячи з визначеної Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1329222 від 18 вересня 2017 року страхової суми за шкоду завдану майну з урахуванням розміру франшизи та вже виплаченого страхового відшкодування, але відповідь не отримав (а.с.49, 50).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції послався на їх законність та обґрунтованість, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо в частині визначення розміру страхового відшкодування, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 11661168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Відповідно до ст. ст. 3, 5 цього Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 2231, 35, 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Враховуючи наведене, відшкодуванню підлягає саме вартість матеріального збитку, заподіяна транспортному засобу.

З матеріалів справи вбачається згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» з особового рахунку ОСОБА_1 за період 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року, 31 січня 2018 року страховою компанією позивачу було здійснено страхове відшкодування у сумі 50 059 грн. 75 коп. (а.с.48).

Позивач звертався до відповідача із заявою про перегляд розміру страхового відшкодування та його доплату, виходячи з визначеної Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1329222 від 18 вересня 2017 року страхової суми за шкоду завдану майну з урахуванням розміру франшизи та вже виплаченого страхового відшкодування, але відповіді не отримав (а.с.49, 50).

Судом встановлено, що виплата відповідачем страхового відшкодування в сумі 50 059 грн. 75 коп. була проведено без досягнення згоди про розмір виплати із позивачем та відповідачем не направлено письмове повідомлення про прийняте рішення за наслідками розгляду заяви про виплату страхового відшкодування.

Позивачу не відшкодована в повному обсязі шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка була визначена у висновку №31215170 експертного автотоварознавчого дослідження.

ПрАТ «СК «Юнівес» не погоджувалися із розміром шкоди, спричиненої автомобілю позивача в результаті ДТП, яка була визначена на підставі наданого позивачем висновку експертного дослідження, однак, відповідних клопотань про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи від учасників справи до апеляційного суду не надходило.

Враховуючи, що відповідно вказаного страхового полісу розмір страхового відшкодування за заподіяну шкоду майну становить 100 000 грн., розмір франшизи 1000 грн., то сума, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 із ПрАТ «СК «Юнівес» становить 48 940 грн. 25 коп.: (100 000 (сума страхового відшкодування)1000 (розмір франшизи)50 059 грн. 75 коп. (виплачена сума)= 48 940 грн. 25 коп.).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом було не вірно взято до уваги висновок експертного дослідження щодо визначення суми спричиненої шкоди позивачу в результаті ДТП є необгрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року слід змінити в частині визначення розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ПрАТ Страхова компанія Юнівес на користь ОСОБА_1 , зменшивши стягнуту з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування з 49 000 грн. до - 48 940 грн. 25 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» задовольнити частково.

Рішення рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Юнівес про стягнення страхового відшкодування змінити в частині розміру страхового відшкодування, яке стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Юнівес на користь ОСОБА_1 , зменшивши суму страхового відшкодування з 49000 грн. до 48 940 грн. 25 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді