Справа № 206/5919/19
Провадження № 2/206/1448/19
У Х В А Л А

25 жовтня 2019 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Кушнірчук Р.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2019 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеної позовною заявою.

Так, в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної вланості подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При цьому позивачем ціна позову визначена відповідно до договору купівлі продажу квартири від 27 жовтня 2009 року у розмірі 33200,00 гривень, проте вона вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна.

Також позивач не вказує, що вона позбавлена можливості встановити вартість об`єкту нерухомості.

Виходячи з вищевикладеного, ознайомившись з матеріалами позовної заяви суддя проходить до наступного висновку.

Позивачем до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору №13 від 18 жовтня 2019 року на суму 768,40 гривень.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру судовий збір сплачується фізичною особою у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Аналогічні положення містяться у п. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких встановлено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. з наступними змінами і доповненнями, роз`яснено, що вартість спірного майна визначається за згодою сторін, а при його відсутності по дійсній вартості майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті або місцевості.

На підставі викладеного вважаю, що визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна (враховуючи зазначену позивачем суму поліпшень квартири), а тому попередньо визначаю розмір судового збору у розмірі 2000,00 гривень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа «Креуз проти Польщі»), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Таким чином, позивачці слід доплатити суму судового збору у розмірі 1231,60? гривень на наступні реквізити: отримувач: УК в Індустр.р.м.Дніпра/Сам.р/22030101, код отримувача: 37989295, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA6004010, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя залишити без руху.

Для виправлення зазначених в ухвалі недоліків встановити позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Попередити, що у випадку не усунення в зазначений строк позивачем недоліків заяви, вона буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.О. Кушнірчук