Провадження №2/521/2104/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Феслер О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідачки на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,заборгованість за кредитним договором № 232/07ф-3 від 24.07. 2007 р. у розмірі 112 668, 00 гривень, що є еквівалентом 3976, 98 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання позовної заяви. Позов обґрунтовано тим, що 24.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 232/07ф-3 від 24.07.2007 року, згідно з умовами якого Банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США 00 центів строком з 24 липня 2007 року по 23 липня 2017 року, Відповідно до положень Кредитного договору від 24.07.2007 року ОСОБА_1 зобов`язалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки. У зв`язку зі змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було перейменоване на Публічне Акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі ПАТ «ВіЕйБі Банк»). 18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи, ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк». У позовній заяві зазначається що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором ( ст.1048 ЦК України). Внаслідок систематичного ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків за Кредитним договором ( п.3.3.3. Кредитного договору), за період з 01.11.2016 року по 01.04.2017 року утворилася заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 3976,98 доларів США, що є еквівалентом 112668, 00 гривень за офіційним курсом НБУ. Оскільки відповідачка у добровільному порядку сплачувати заборгованість за кредитним договором відмовляється, представник позивача вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 22 серпня 2019 року Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банку» подано заяву про розгляд справи в їхню відсутність, в якій зазначено, що викладені у позовній заяві підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позовну заяву в якомуй вказувала, що 24 липня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та нею був укладений кредитний договір № 232/07ф-3, згідно умов якого банк надав їй кредит в розмірі 60000 доларів США зі сплатою 14% річних, строком користування до 23.07.2017 року. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2010 року позов ПАТ « ВіЕйБі Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» суму боргу за кредитним договором № 232/07ф-3 від 24.07.2007 року в розмірі 507 592, 62 гривні. Рішення набрало законної сили 28 грудня 2010 року. Отже в разі звернення кредитора до суду з позовом про повне дострокове повернення кредиту, строк дії кредитного договору змінюється та вважається таким, що настав. Таким чином, встановлений кредитним договором № 323/07ф-3 від 24.07.2007 року строк виконання договору був змінений з 23 липня 2017 року на дату звернення кредитора до суду у 2009 році, відтак з цього часу, строк виконання кредитного договору № 323/07ф - 3 від 24.07.2007 року є таким що настав. Зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 20.11.2014 р. №733 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого, з 21.11.2014 р. було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на один рік, а саме, з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 р. №213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Ірини Анатоліївни строком на два роки до 19.03.2018 р. включно.

15.02.2018 р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалено рішення №474 про продовжений строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Марини Анатоліївни строком до 19.03.2020 р.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1264 від 20.05.2019 року « Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 20.05.2019 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» заступника начальника відділу безпеки розслідування протиправних діянь ОСОБА_2 . Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання твоїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку.

В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2007 року Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ „ВіЕйБі Банк) та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 232/07ф-3 від 24.07.2007 року, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США 00 центів строком з 24 липня 2007 року по 23 липня 2017 року. Відповідно до положень Кредитного договору від 24.07.2007 року ОСОБА_1 , зобов`язалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 24.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ „ВіЕйБі Банк) та відповідачем ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку належне їй нерухоме майно у виді ізольованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п.3.3.3. Кредитного договору від 24.07.2007 року позичальник зобов`язався щомісячно повертати частини кредитних коштів і повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти у встановлені договором терміни. Однак відповідачем ОСОБА_1 , встановлені договором терміни повернення наданого її кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом не дотримуються.

Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань по Кредитному договору № 232/07ф-3 від 24.07.2007 року станом на 22.01.2009 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становив 65 921 ( шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять один) доларів США 12 центів, що за курсом НБУ на зазначену дату складав 507 592 (п`ятсот сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні) 62 копійок , а тому банк у 2011 році звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2010 року у справі № 2-2487/10 позов Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ „ВіЕйБі Банк) до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , ІНН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ „ВіЕйБі Банк) (м. Одеса, вул. Жуковського, 21, МФО 328726, ОКПО 25828059, р/р НОМЕР_3 ) суму боргу за кредитним договором № 232/07ф-3 від 24.07.2007 року в розмірі 507 592, 62 коп.. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , ІНН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ „ВіЕйБі Банк) (м. Одеса, вул. Жуковського, 21, МФО 328726, ОКПО 25828059, р/р НОМЕР_3 ) витрати пов`язані з сплатою судового збору в сумі 1700 грн. та ІТЗ в сумі 120 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ „ВіЕйБі Банк) про розірвання кредитного договору відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При винесенні судом зазначеного рішення Малиновським районним судом м. Одеси від 17.12.2010 року повністю встановлені всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, встановлені факт та обставини надання Банком та отримання кредиту ОСОБА_1 та розміру відповідальності відповідачки, факт порушення відповідачкою кредитного договору, тому немає необхідності встановлювати ці обставини та доказувати при розгляді цієї позовної заяви.

Вказане судове рішення набрало законної сили, сторонами не оскаржувалось.

Заборгованість за кредитним договором в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2010 року у справі № 2 - 2487/10 зафіксована станом на 22.01.2009 року, де визначено, що загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем становить 65 921 ( шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять один) доларів США 12 центів, що за курсом НБУ на зазначену дату складає 507 592 (п`ятсот сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні) 62 коп.

Зазначені обставини сторонами не оскаржуються, в матеріалах справи наявна відповідна копія рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2010 року, що підтверджує зазначені обставини.

Судом при прийнятті рішення оглядалися матеріали цивільної справи № 2-2487/2010, які зберігаються в архіві Малиновського районного суду міста Одеси, з якої вбачається що позов до ОСОБА_1 подано до суду 06.02.2009 року. У позовній заяві ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк « ВАТ «ВіЕйБі Банк» пред`явлений до суду 06.02.2009 року, обґрунтовуючи вимоги вказує, що згідно умов п.2.7.1.1. Кредитного договору та ч.2 ст.1050, ч.2ст.1054 ЦК України, термін повернення кредиту в повному обсязі є таким, що настав.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Малиновського районного суду від 17 грудня 2010 року, судом при розгляді справи за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ „ВіЕйБі Банк) до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, судом встановлено, що відповідно до п. 2.7. Кредитного договору № 232/07ф-3 від 24.07.2007 р., ч. 2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобов`язань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Таким чином, з врахуванням часткового визнання позову відповідачки, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню.

При розгляді справи № 2-2487/2010 року, Малиновським районним судом м. Одеси також встановлено, що звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язальні правовідносини не припинилися.

Таким чином, пред`явивши до суду позов до ОСОБА_1 , у 06.02.2009 року, банк, фактично керуючись пунктом п.2.7.1.1 кредитного договору, змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором.

Позивач вперше звернувся до суду з позовом 06.02.2009 року, а з позовом у цій справі 26.12.2018 року.

Відповідно до відзиву, який було надано відповідачкою, позов відповідачка не визнає.

Статтями 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046 - 1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цими нормами і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, 3, ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів.

Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з наведеного та роз`яснень даних в п.17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року суд приходить до висновку, що кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строку дії кредитного договору, не передбачено.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року, справа № 564/2199/15-ц (провадження № 61-2404св18), оскільки Кредитний договір закінчив свою дію 06.02.2009 року, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 01.11.2016 року по 01.04.2017 року, а тому суд вважає, що позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідачки відсотків за кредитним договором.

Аналізуючи відповідні положення ЦК України та надані сторонами по справі докази, суд вважає, що таким чином доводи позову не заслуговують на увагу з огляду на те що, термін дії договору сплив, а тому у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, хоча і має право на стягнення з відповідача відсотків у зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України, про те даних позовних вимог не заявляв.

Така позиція суду узгоджується, висновками Верховного суду висловленими у постанові від 14.02.2018 року № 564/2199/15-ц, що відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, а також ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню у даній справі.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог, вважає їх необґрунтованими і недоведеними.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 525, 526, 530, 593, 599, 611, 625, 629, 631, 638, 1046-1054 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до Одеського апеляційного суду в тридцятиденний термін.

Повний текст рішення складено 21.10.2019 року.

Головуючий:

21.10.19