Справа № 445/1972/18 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/811/1023/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Копняк С.М., Левика Я.А.

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2 , представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Золочівської міської ради на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Золочівська міська рада Львівської області, про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановила:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із вимогою визнати за ним право власності на приміщення будівлі, позначеної на технічному плані літ.1, загальною площею 372 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :02:008:0024).

Вимоги обгрунтовував тим, що у 2013 році позивач придбав у власність житловий будинок, який складався з двох житлових кімнат, а також земельну ділянку, площею 0,0960 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Після цього проведено самочинну реконструкцію зазначеного будинку, в результаті чого створено нові об`єкти нерухомого майна. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2018 рокупозов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , з участю третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог - Золочівська міська рада Львівської області, про визнання права власності на нерухоме майно - задоволено повністю.

Визнано право власності ОСОБА_4 на приміщення будівлі, позначеної на технічному плані літ. А2, загальною площею 372 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: на першому поверсі: виробничого приміщення, площею 39,3 м. кв., позначеного на технічному паспорті цифрою «1», складу, площею 16,5 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «2», санвузла, площею 2,4 м. кв., позначеного на технічному плані цифрою «3», виробничого приміщення, площею 55,0 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «4», туалету, площею 2,6 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «5», залу, площею 34,5 м.кв., позначених на технічному плані цифрою «6», кухні, площею 17,0 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «7», залу, площею 7,8 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «8», сходової клітки, площею 6,0 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «9», туалету, площею 2,8 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «10», паливної, площею 9,0 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «11», підсобного приміщення, площею 9,3 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «12», санвузла, площею 1,8 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «13», торгового залу, площею 42,0 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «14»; на другому поверсі: сходової клітки, площею 10,2 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «15», коридору, площею 2,5 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «16», санвузла, площею 3,7 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «17», кімнати, площею 9,8 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «18», коридору, площею 2,8 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «19», санвузла, площею 3,2 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «20», кімнати, площею 8,3 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «21»; приміщення складу, площею 85,5 м.кв, позначеного на технічному плані цифрою «І».

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Рішення суду оскаржила Золочівська міська рада, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню.

Покликається на те, що актом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартіві правил № 20/22-ф від 06.11.2013 року встановлено, що позивач ОСОБА_4 провів реконструкцію житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1 в межах червоних ліній автодороги Н-02 Львів-Тернопіль, в охоронюваній зоні Львівського водогону діаметром 1,2 м., чим порушив ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також Інспекцієї винесено припис ОСОБА_4 щодо реконструкції (самочинного будівництва), відтак зафіксовано порушення прав інших осіб.

Узаконенням самочинного будівництва грубо порушує право територіальної громади м. Золочева на екологічний захист водопостачання та планування розвитку території міста.

Скасовуючи припис Інспекції ДАБК у Львівській області від 06.11.2013 року Львівський окружний адміністративний суд визнав встановлений факт порушення прав інших осіб.

Оплативши штраф, накладений Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, сам позивач визнав, що внаслідок реконструкції житлового будинку на АДРЕСА_1 допустив порушення закону.

Не погоджується із застосуванням судом першої інстанції ст. 392 ЦК України до даних правовідносин.

Крім цього, позивач не надав суду жодних доказів про те, що відповідач ОСОБА_5 оспорює чи не визнає право позивача на спірну будівлю після реконструкції.

Просить скасувати рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2018 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи ОСОБА_3 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника позивача ОСОБА_2 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд встановив, що позивач виконав будівельні роботи у житловому будинку без відповідного дозволу, однак відповідні роботи проведені щодо об`єкта та на земельній ділянці, які належать позивачу на праві власності.

При цьому, згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкту встановлено відповідність проведеної реконструкції вимогам чинних будівельних норм і правил, вимогам надійності і безпечної експлуатації.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України, судова колегія враховує таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Куліцькою Н.С., ОСОБА_4 придбав у власність житловий будинок з господарськими та дворовими спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Продаж майна вчинено на 20230 грн. (а.с. 5-6).

Право власності ОСОБА_4 на вищевказане майно підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2258932 від 10.04.2013 року (а.с. 7).

Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2258993 від 10.04.2013 року, ОСОБА_4 є власником на підставі договору купівлі продажу від 10.04.2013 року земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: :02:008:0024 (а.с. 9-12).

Набувши вищезгадане майно у власність, позивач здійснив реконструкцію садибного індивідуального житлового будинку з господарськими (присадибними) будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів також звертає увагу на те, зазначені обставини вже частково були предметом судового розгляду апеляційного суду у справі № 445/1019/15 за позовом ОСОБА_4 до Золочівської міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво, за наслідками розгляду якої у задоволенні позовних вимог відмовлено. В касаційному порядку справа не переглядалась.

Відповідні судові рішення ухвалені у зазначеній мають преюдиційний характер для спірних правовідносин.

Звернувшись вдруге у 2018 році позивач ОСОБА_4 у даній справі № 445/1972/18, визначив відповідачем ОСОБА_5 .

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

В цьому контексті колегія суддів також погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази з приводу порушення чи невизнання відповідачем ОСОБА_5 прав позивача, не надані такі і апеляційному суду.

Так, позивач ОСОБА_4 покликаючись на загальні норми, які регулюють набуття та поняття права власності, просив визнати за ним право власності на реконструйований об`єкт нерухомості, визначивши відповідачем свого сина ОСОБА_5 .

Ухвалою від 01.11.2018 року Золочівський районний суд Львівської області залучив як третю особу Золочівську міську раду, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 18-19).

У поясненнях на цивільний позов Золочівська міська рада покликалась на Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 20/22-ф від 06.11.2013 року, яким Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області встановила, що ОСОБА_4 провів реконструкцію спірного житлового будинку у межах червоних ліній. Також звернуто увагу на те, що Золочівська міська рада відмовила ОСОБА_4 в узаконенні самовільного будівництва. Роз`яснено про необхідність зміни цільового призначення земельної ділянки, оскільки така є призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак після проведення реконструкції будівля житлового будинку стала спорудою громадського призначення.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Разом з тим, під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об`єктів нерухомості (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Згідно із п. 5 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» контроль за виконанням підготовчих робіт з винесення інженерних мереж, будівельних робіт здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

З Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 20/22-ф від 06.11.2013 року Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області встановлено, що позивач ОСОБА_6 на АДРЕСА_1 провів реконструкцію індивідуального (садибного) житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення в межах червоних ліній автодороги Н-02 Львів-Тернопіль, в охоронюваній зоні Львівського водогону діаметром 1,2 м., чим порушив вимоги ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Отримати Акт від 06.11.2013 року позивач відмовився (а.с. 56-57).

Відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Встановивши порушення, 06.11.2013 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області внесла припис гр. ОСОБА_4 щодо реконструкції (самочинного будівництва) житлового будинку на АДРЕСА_1 (а.с. 54-55).

Крім акта перевірки та припису про усунення порушень законодавства, представник Інспекції ДАБК у Львівські області також оформив протокол № 20/11-ф від 06.11.2013 року про адміністративне правопорушення (а.с. 50-53).

В подальшому, за наслідками розгляду протоколу, прийнято постанову № 16/384-ф від 18.11.2013 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КпАП України (виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, вчинені щодо об`єктів II категорії складності) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 6800 грн., який позивач сплатив (а.с. 48-49).

Разом з цим, позивач ОСОБА_4 звертався до виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області з приводу узаконення проведеної реконструкції, проте рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області від 15.04.2014 року № 123 останньому відмовлено та звернуто увагу на відповідні дії, які необхідно вчинити для узаконення самовільного будівництва, зокрема про необхідність провести зміну цільового призначення земельної ділянки, відповідно до вимог ст. 20 ЗК України, у зв`язку з її використанням не за цільовим призначенням (а.с. 58-59).

Так, колегією суддів встановлено, що згідно із Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2258993 від 10.04.2013 року, цільовим призначенням земельної ділянки в місті АДРЕСА_1 , площею 0,096 га. - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), проте після реконструкції житловий будинок фактично став спорудою громадського призначення, що не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, на якій знаходиться вказане нерухоме майно.

Наведене також підтверджується копією технічного паспорту на комплекс тогівельних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , який складений 15.11.2017 року (а.с. 13-21).

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року (в редакції від 08.09.2015 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Судом встановлено, що позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття спірного об`єкта після реконструкції до експлуатації, а також не оскаржував у порядку адміністративного судочинства дії відповідного органу у випадку відмови в прийнятті в експлуатацію такого об`єкта, що спростовує висновок суду у відповідній частині.

Окрім цього, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 20/22-ф від 06.11.2013 року реконструкція індивідуального (садибного) житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення проведена позивачем в межах червоних ліній автодороги Н-02 Львів- Тернопіль, в охоронюваній зоні Львівського водогону діаметром 1,2 м., чим порушено вимоги ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що реконструкція спірного житлового будинку з вбудованими прибудинковими приміщенням громадського призначення не порушує права інших осіб, не відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення та безпідставність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вирішує питання судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Золочівської міської ради Львівської області - задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2018 рокускасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Золочівська міська рада Львівської області, про визнання права власності за ОСОБА_4 на приміщення будівлі, позначеної на технічному плані літ. А2, загальною площею 372 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: на першому поверсі: виробничого приміщення, площею 39,3 м. кв., позначеного на технічному паспорті цифрою «1», складу, площею 16,5 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «2», санвузла, площею 2,4 м. кв., позначеного на технічному плані цифрою «3», виробничого приміщення, площею 55,0 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «4», туалету, площею 2,6 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «5», залу, площею 34,5 м.кв., позначених на технічному плані цифрою «6», кухні, площею 17,0 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «7», залу, площею 7,8 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «8», сходової клітки, площею 6,0 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «9», туалету, площею 2,8 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «10», паливної, площею 9,0 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «11», підсобного приміщення, площею 9,3 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «12», санвузла, площею 1,8 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «13», торгового залу, площею 42,0 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «14»; на другому поверсі: сходової клітки, площею 10,2 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «15», коридору, площею 2,5 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «16», санвузла, площею 3,7 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «17», кімнати, площею 9,8 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «18», коридору, площею 2,8 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «19», санвузла, площею 3,2 м.кв., позначеного на технічному плані цифрою «20», кімнати, площею 8,3 м.кв., позначеної на технічному плані цифрою «21»; приміщення складу, площею 85,5 м.кв, позначеного на технічному плані цифрою «І» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Золочівської міської ради Львівської області (місце знаходження 80700, Львівська область, м. Золочів, вул.. Шашкевича, 22, ) судовий збір в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 21 коп., сплачений за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Копняк

Я.А. Левик