ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 752/6071/15-ц

провадження № 61-23487 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року в складі судді Чередніченко Н. П. та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року в складі колегії суддів Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 квітня 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 306 950грн заборгованості за договором поставки, яка складається з 269 274 грн боргу за поставлене взуття, 35 131,28 грн інфляційних утрат та три відсотки річних у розмірі 2545,19 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 01 та 02 червня 2013 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладений договір, відповідно до умов якого останній зобов`язувався поставити, а ОСОБА_2 оплатити поставку взуття на суму 269 274 грн.

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань підтверджується накладними.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців підприємницька діяльність ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця припинена 09 липня 2014 року.

Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання та не оплатила вартість поставленого взуття, ФОП ОСОБА_1 просив вирішити спір у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 269 274 грн боргу, 35 131,28 грн інфляційних утрат та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 2545,19 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а оскільки відповідач відмовилася в односторонньому порядку від виконання зобов`язань за договором, наявні правові підстави для задоволення даного позову.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У березні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на зазначені судові рішення та клопотання про зупинення їх виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження в даній справі та зупинено виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року до закінчення розгляду касаційної скарги.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення позивача на дану касаційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до підписаних ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 накладних від 01 та 02 червня 2013 року № № 11-25 позивач відпустив, а відповідач отрима взуття на загальну суму 269 274 грн.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 30 червня 2016 року № 6091-6093/16-32 підписи від імені ОСОБА_2 в зазначених накладних у графі «Одержав» виконано особисто ОСОБА_2 .

23 жовтня 2014 року ФОП ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 досудову вимогу про розрахунок за поставлений товар, яку ОСОБА_2 отримала, однак не надала на неї відповіді та зобов`язання за договором не виконала.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума боргу за договорами поставки станом на 28 лютого 2015 року становить та складає 306 950 грн і складається з 269 274 грн боргу за товар, 35 131,28 грн інфляційних утрат і 3 % річних у розмірі 2545,19 грн.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців підприємницька діяльність ОСОБА_2 як фізичної особа-підприємця припинена 09 липня 2014 року.

ОСОБА_2 стверджує, що накладні, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, вона не підписувала й товар не приймала, а тому відмовляється сплатити вартість товару й інші суми.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.

У статті 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини перша, друга статті 712 ЦК України).

Положеннями частин першої, другої статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 60 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установивши, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач не підписувала накладних про отримання товару (взуття), суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 відмовилася та не виконала взяті на себе договірнізобов`язання.

Посилання представника відповідача в касаційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не підписувала накладні, не займалася підприємницькою діяльністю та є неналежним відповідачем у даній справі, не заслуговують на увагу та повністю спростовуються встановленими судами обставинами.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук