Справа № 492/1655/19
Провадження № 2/492/523/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Череватої В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Каширної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовною заявою Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня», мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2019 року закрито кримінальне провадження № 0004113 від 23.10.2018 року відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим ОСОБА_2

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 22.10.2018 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Toyota Corsa» р/н НОМЕР_1 , при достатній видимості, в умовах сухої проїзної частини, по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини, здійснював рух по вул. Левітана в напрямку Одеського авіаційного заводу в місті Одеса, з швидкістю 45 км/год. ОСОБА_1 , керуючи вищевказаним автомобілем напроти будинку № 32 по вул. Левітана АДРЕСА_1 , здійснюючи маневр обгону маршрутного таксі, яке рухалось з ним в попутному напрямку, був неуважним, не вжив заходів для запобігання дорожньо-транспортної події, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.

В цей час, в зустрічному напрямку, відносно руху керованого ОСОБА_1 автомобіля по вул. Левітана рухався потерпілий ОСОБА_2 на мотоциклі «Geon Invader 250» р/н НОМЕР_2 , зі швидкістю 38,5 км/год.

При об`єктивній можливості бачити дорожню обстановку ОСОБА_1 , не переконався в тому, що його маневр буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху та смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, та маючи технічну можливість уникнути події, допустив порушення вимог пунктів 1.4, 1.5, підпункт б п. 2.3, п. 10.1, п. 14.2 в) Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001).

Внаслідок своїх дій, ОСОБА_1 22.10.2018 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин допустив зіткнення з мотоциклом марки «Geon Invader 250» р/н НОМЕР_2 . В результаті зіткнення водій мотоциклу ОСОБА_2 не впорався з керуванням та впав на проїзну частину вул. Левітана.

Як наслідок дій ОСОБА_1 , які призвели до даної дорожньо-транспортної події водію мотоциклу ОСОБА_2 спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритий осколковий перелом обох кісток лівої гомілки в верхній третині зі зміщенням, садна лівої гомілки та лоба.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» з 31.10.2018 року по 05.12.2018 року, тобто 35 ліжко-днів. Згідно з розрахунку вартості лікування, наданої КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», вартість лікування потерпілого ОСОБА_2 за 35 ліжко-днів склала 27 632,15 гривень. Обвинувачений ОСОБА_1 частково відшкодував майнову шкоду КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» в розмірі 10 000,00 гривень, до відшкодування залишилось 17 632,15 гривень. Враховуючи вищевикладене, заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» просив суд стягнути з ОСОБА_1 витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 у розмірі 27 632,15 гривень.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якій позов визнав та не заперечував проти задоволення позову.

Крім того, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2019 року закрито кримінальне провадження № 0004113 від 23.10.2018 року відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим ОСОБА_2 (а. с. 11-14).

Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_2 , який після вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» у період з 31.10.2018 року по 05.12.2018 року, тобто 35 ліжко-днів.

Згідно з розрахунку вартості лікування, наданої КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», вартість лікування потерпілого ОСОБА_2 за 35 ліжко-днів склала 27 632,15 гривень (789,49*35 л/д) (а. с. 10).

Обвинувачений ОСОБА_1 частково відшкодував майнову шкоду КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» в розмірі 10 000,00 гривень, до відшкодування залишилось 17 632,15 гривень.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу вимог статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших лій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» , яка передбачає, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про представництво інтересів держави відповідного суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У позовній заяві прокурором обґрунтовано у чому саме відбулося порушення матеріальних інтересів держави (бездіяльність суб`єкта власних повноважень щодо відшкодування коштів в рахунок місцевого бюджету), обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави.

При цьому, на думку суду, справедливий баланс рівноправності сторін судового провадження не порушений при здійсненні прокурором інтересів держави у справі.

В частині 3 статті 56 ЦПК України зазначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами.

КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» фінансується з державного бюджету. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту.

У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому такі витрати суттєво зачіпають інтереси держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Частинами 1 та 3 ст. 1206 ЦК України закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Такої ж позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 року по справі " ОСОБА_3 (Hammern) проти Норвегії" (скарга № 30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що була закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним поставленого йому у вину діяння. Положення пункту 2статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено.

У справі «Вулах та інші проти Росії» (скарга № 33468/03, рішення від 10 січня 2012 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що виправдання у кримінальному судочинстві чи припинення кримінального переслідування не повинні перешкоджати цивільній відповідальності у виді виплати компенсації, що виникає на підставі менш тяжкого тягаря доказування тих же фактів.

В цілому ж, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 "Про відшкодування витратна стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Згідно з вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

У зв`язку з тим, що КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» є бюджетною установою, яка фінансується із державного бюджету, на даний час не вжито заходів щодо відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину відповідача, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я і забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, а закриття кримінального провадження щодо відповідача не звільняє його від обов`язку з відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла, внаслідок його протиправних дій, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» вартість стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_2 у розмірі 27 632,15 гривень.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з позивача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1206 ЦК України, п. 3. п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, п. 2 Порядку обчислення розмірі фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545, ст. ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» (на поточний рахунок 4194, отримувач КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», код отримувача (ЄДРПОУ) - 01998526, код банку (МФО) - 828011, призначення платежу - на стаціонарне лікування потерпілого від злочину) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в розмірі 27 632 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять дві) гривні 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 1921 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22 жовтня 2019 року.

Позивач: Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 10.

Позивач: Комунальна установа «Одеська обласна клінічна лікарня», (), місцезнаходження: 65025, м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, буд. 26.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області