ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8363/19 Справа № 185/1579/19 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Вказувала, що 20 листопада 1998 року між нею та ОСОБА_1 укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_1 01 листопада 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано.

Зазначала, що 29 листопада 2016 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №185/8967/16-ц, провадження №2/185/4743/16 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на її користь на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 листопада 2016 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Вказувала також, що 27 березня 2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №185/10107/17, провадження №2/185/1085/18 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21 грудня 2017 року до 15 лютого 2019 року, але не більше ніж досягнення нею 23-річчя.

Посилаючись на те, що в теперішній час відповідач сплачує аліменти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , лише в розмірі 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу), матеріальний стан відповідача після 15 лютого 2019 року покращився, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року у справі №185/8967/16-ц, з 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на 1/4 частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року у справі №185/8967/16-ц, з 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на 1/4 частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач не працює, знаходиться на обліку в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості, що підтверджується довідками вказаного центру, ніякої участі в утриманні неповнолітньої дитини не приймає; він купує для сина продукти харчування, одяг, взяття речі, сплачує комунальні послуги; на утриманні має непрацездатну матір, розмір її пенсії є недостатнім для проживання та придбання ліків.

ОСОБА_2 надала відзив, в якому посилалася на дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина перебуває на утриманні у позивача, що не заперечувалось сторонами у справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року у справі № 185/8967/16-ц стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 листопада 2016 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла повноліття.

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року у справі № 185/10107/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 21 грудня 2017 року до 15 лютого 2019 року, але не більш ніж досягнення нею 23 річчя.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей не перебуває, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина з 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до 1/4 частку від заробітку (доходу) щомісячно законні та обґрунтовані, оскільки саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, збільшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з огляду на зміну матеріального стану відповідача (останній з 16 лютого 2019 року не повинен сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 усіх видів доходу згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області) є всі підстави для застосування ст.192 СК України та збільшення розміру аліментів на утримання сина сторін ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач використовує аліменти на свою користь, а не на користь дитини нічим не підтверджуються.

Посилання апелянта на те, що позивач постійно не працює, спростовуються тим, що в матеріалах справи наявна довідка КП "Павлоградтеплоенерго" про заробітну плату від 08 травня 2019 року, яка свідчить про те, що з листопада 2018 року по квітень 2019 року позивач працювала оператором котель КП "Павлоградтеплоенерго".

Крім того, наведені апелянтом обставини не спростовують висновку суду першої інстанції про те, що матеріальне становище відповідача покращилось.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.