КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Марчук О.Л.
Єдиний унікальний номер справи № 362/3194/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ, визнання одного з подружжя боржником за зобов`язанням , припинення зобов`язання іншого подружжя з повернення частини заборгованості за договором позики.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У травні 2019 року позивач звернувся із позовом до ОСОБА_2 . Просив суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , поділити будинок між подружжям наступним чином - визнати за ОСОБА_1 право власності на 57/100 частин будинку, за ОСОБА_2 на 43 /100 частин будинку. Визнати ОСОБА_1 боржником за зобов`язанням по поверненню частини заборгованості в розмірі 7 000 000 грн за договором позики від 25 жовтня 2018 року, укладеного між ним ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 , визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_2 з повернення частини заборгованості в розмірі 3 500 000 грн за цим договором.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року провадження у справі закрито з підстав п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України (відсутній предмет спору).

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм матеріального права і процесуального права , та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Зазначав , що суд дійшов помилкового висновку про відсутність предмету спору .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 24 жовтня 2019 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи,

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивач звернувся із позовом до ОСОБА_2 .. Просив суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ., поділити будинок між подружжям наступним чином - визнати за ОСОБА_1 право власності на 57/100 частин будинку, за ОСОБА_2 на 43/100 частин будинку . Визнати ОСОБА_1 боржником за зобов`язанням по поверненню частини заборгованості в розмірі 7 000 000 грн за договором позики від 25 жовтня 2018 року , укладеного між ним ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 , визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_2 з повернення частини заборгованості в розмірі 3 500 000 грн за цим договором .

В підготовчому судовому засіданні судом ініційовано питання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України - відсутній предмет спору.

Представники сторін і третьої особи заперечували щодо закриття провадження .

Вирішуючи питання, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконливого висновку, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Посилання суду , на ту обставину , що сторони, які проживають разом, за спільною домовленістю вирішили питання погашення ОСОБА_1 боргу перед ОСОБА_4 в повному обсязі, як від себе, так і за долю ОСОБА_2 (як спільного боргу подружжя) за рахунок поділу між ними в частках житлового будинку набутого у шлюбі, не відповідають фактичним обставинам , оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів сплати боргу, і вирішення поділу будинку. Посилання суду не відсутність предмету спору є хибним. Позивач від позовних вимог не відмовлявся. Крім того , як видно із матеріалів справи, ОСОБА_4 є стороною у договорі позики, натомість до участі у розгляді справи залучена в якості третьої особи ( а.с. 163) .

Закриваючи провадження у справі, суд не врахував, що лише сукупність усіх фактичних обставин - настання обставин, які привели до припинення існування (відсутності) предмету спору як матеріального об`єкту вчинення сторонами дій, які призвели до при чинення існування (відсутності ) предмету спору), і у зв`язку з цим не залишилось не врегульованих питань, дає підстави стверджувати про відсутність предмета спору, і тільки тоді суд приходить до висновку про існування законних підстав для закриття провадження у справі. Відсутність предмету спору не може ставитися в залежність від можливості самостійно врегулювати спір сторонами, а може бути пов`язане виключно з діями, які вже свідчать про врегулювання всіх спірних питань (Постанова Верховного Суду, справа № 404/251/17 від 03 травня 2018 року ) .

Крім того слід зазначити, що визнання позову, процесуальне законодавство визначає як підставу для задоволення позову, а не дію сторони, яка свідчить про відсутність предмету спору .

Як видно із матеріалів справи, предметом спору є житловий будинок та грошові кошти, і саме з приводу вказаного майна виникли цивільні правовідносини. Сторонами самостійно не можуть бути врегульовані питання ,що стосуються предмету спору, зокрема спір про право власності на вказане майно.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,379,381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 31 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді