РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 листопада 2019 року м. Володимир - Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судового засідання Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем у справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2018 року. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому з квітня 2019 року, шлюбні відносини між нею та відповідачем погіршилися, і вони стали проживати окремо один від одного, син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання та на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний надавати. Їй одній утримувати сина дуже важко, так як вона ніде не працює, перебуває в декреті по догляду за сином, доходів в неї інших немає. Відповідач офіційно не працює, має мінливий нерегулярний дохід. Ніякі стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводяться, стан здоров`я в нього задовільний, а тому вона змушена звернутись в суд із позовом про стягнення з нього аліментів. У позові зазначила, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісяця до повноліття сина та на її утримання у твердій грошовій сумі 2000 гривень до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позивач, у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява, де позивач ОСОБА_1 просить справу розглядати за її відсутності. При цьому, позивач позовні вимоги зменшила і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 гривень щомісяця та до повноліття дитини та на її утримання у розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за місцем свого проживання та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди позивача, з урахуванням положень ст ст.128-131,223, 280-282 ЦП України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних права обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі - СК України).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.01.2019 року виданого Володимир-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинській області.

Під час розгляду справи було встановлено, що неповнолітня дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Ч.2 ст.182 СК України, передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Згідно ст. 183 СК України,частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивач посилалася на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні.

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатною, здоровою особою, має мінливий дохід, на утриманні інших осіб не має, враховуючи право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2000 гривень щомісяця та до повноліття дитини, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача.

Статтею 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

З огляду на зазначене та з врахуванням всіх вище перелічених обставин, суд приходить до переконання, що з відповідача додатково слід стягувати кошти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-х річного віку, починаючи з 05.08.2019 р.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 1 536,80 грн., а саме за дві вимоги немайнового характеру, які в сумі і становлять - 1 536,80 грн. (768,40 грн.+ 768,40 грн.=1 536,80 грн).

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 05.08.2019 року.

Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 84-85, 89, 141, 263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.75, 84, 180-183,191 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 05 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, починаючи стягнення з 05 серпня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер