Справа № 535/1189/19
Провадження № 2/535/428/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Якименко Т.О., при секретарі - Балала Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Котельва Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площею - 0,1225 га., кадастровий номер :30:002:2651, цільове призначення для - будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею - 0,4047 га., кадастровий номер :30:002:2652, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Третя особа, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області надав суду письмову заяву в якій при вирішенні спору покладаються на розсуд суду, та просять справу розглянути без участі представника відділу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Котелевської селищної ради народних депутатів від 31 березня 1997 року № 86, позивачу ОСОБА_1 передано земельну ділянку площею 0,59 га., що розташована 3-й АДРЕСА_1 та видано на його ім`я державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 032122 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1851 від 29 квітня 2003 року.

Керуючись ст. 56 земельного кодексу України 1991 року земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

Відповідно до ст. 67 земельного кодексу України 1991 року, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара.

На підставі вищезазначеного рішення творчим кооперативом «Інгеодин» розроблено технічну документацію по складанню державного акту на право приватної власності на землю, відповідно до виписки з рішення № 153 від 30 червня 1999 року про внесення змін до рішення виконкому Котелевської селищної ради від 31 березня 1997 року № 86, внесено зміни у розміри площі земельної ділянки, уточнена площа земельної ділянки 0,5865 га. в тому числі: для обслуговування житлового будинку 0,1225 га., для ведення особистого підсобного господарства 0,4640 га.

Відповідно до Акту встановлення та погодження в натурі меж земельної (земельних) ділянки (ділянок), під час встановлення меж представниками сторін претензій не було заявлено.

Для присвоєння кадастрових номерів вищезазначеним земельним ділянкам позивач звернувся до ФОП ОСОБА_2 , для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства

Відповідно до акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 19.10.2018 року, власник/користувач земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурацій земельної ділянки немає, а також власники/користувачі суміжних ділянок претензій до існуючих меж не заявили.

Позивачу видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 11.09.2019 року, та присвоєно кадастровий номер земельної ділянки :30:002:2651, місце розташування, АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,1225 га., та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-19 від 11.09.2019 року кадастровий номер земельної ділянки :30:002:2652, місце розташування, АДРЕСА_2 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4047 га.

Керуючись п.п. 15, 16, ст. 186 Земельного кодексу України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності. Оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб`єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, копії такої завіреної розробником документації.

Для проведення державної реєстрації права власності на належні йому земельні ділянки, позивач звернувся до Відділу правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради.

Під час перевірки документів державний реєстратор прав на нерухоме майно встановив, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: при розгляді заяв встановлено, що документи які підтверджують набуття права власності (державний акт) містять розбіжності між заявленими правами - відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, та відповідно до конфігурації (план зовнішніх меж земельної ділянки) заявнику належить земельна ділянка площею 0,5865 га. Цільове призначення: «для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства», при цьому кількісна характеристика земель переданих у приватну власність, становить: Сільськогосподарські угідця-0,494 га., під будівлями-0,0925 га. Земельна ділянка кадастровий номер :30:002:2652 для ведення особистого селянського господарства має площу-0,4047 га., земельна ділянка кадастровий номер :30:002:2651 для будівництва і обслуговування житлового будинку(присадибна ділянка) має площу-0,1225 га. При складанні загальної площі дані земельні мають загальну площу 0,5272 га., що суттєво відрізняється від загальної площі земельної ділянки зазначеної у державному акті на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ПЛ №032122 виданого 29.04.2003 року.

Частиною 2 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватись у разі невідповідності площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення). Розбіжність становить понад 5 соток (0,0593 га.) що є значним та не є округленням.

Тому Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 44237775 від 26.11.2018 року та № 44236988 від 26.11.2018 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастрові номери земельної ділянки :30:002:2651, :30:002:2652.

Для вирішення питання в досудовому порядку позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавській області щодо роз`яснення розбіжностей площі у вищезазначених документах.

Відповідно до листа № 25/109-19 від 18 січня 2018 року наданого відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавській області, вбачається що на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,4047 га. для ведення товарного сільськогосподарського господарства, та «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1225 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_2 , було здійснено державну реєстрацію двох земельних ділянок та надано витяги, та рекомендовано взяти до уваги відомості, що містяться у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Згідно з ч.9 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, ч. 2 ст. 247, 264 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею - 0,1225 га., кадастровий номер :30:002:2651, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для - будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею-0,4047 га., кадастровий номер :30:002:2652, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя