печерський районний суд міста києва
Справа № 236/1516/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заробітної плати та грошової компенсації за невикористану відпустку,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому, просила суд стягнути з відповідача суму заборгованості із заробітної плати за період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 25 016, 72 грн, грошову компенсацію за 26 днів невикористаної щорічної відпустки - 5 456, 10 грн, та одноразову грошову допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку - 5 020, 70 грн, посилаючись, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем по 17 липня 2017 року, після звільнення у зв`язку із скороченням штату, їй не було виплачено вказані суми.

Ухвалою судді від 30 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху, з підстав несплати судового збору за майнову вимогу - про стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, яка не охоплюється пунктом 1 частини першої статті п`ятою Закону України «Про судовий збір».

03 липня 2019 року представником позивача уточнено позовні вимоги шляхом виключення пункту про стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.

Ухвалою судді від 12 серпня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

09 вересня 2019 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив сторони відповідача, який в порушення вимог процесуального закону, не був також направлений стороні позивача, мотивуючи тим, що нею зазначено як місце проживання чи перебування непідконтрольну українській владі територію м. Луганськ Луганської області, де послуги поштового зв`язку тимчасово не надаються, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Суд критично оцінює дані доводи, оскільки повідомлення про надходження позовної заяви та призначення судового засідання, в яке сторони не викликаються, а судове рішення прийматиметься на підставі наявних у матеріалах справи доказів, згідно з ухвалою судді про відкриття провадження від 12 серпня 2019 року, містить поштову адресу не лише позивача, а і її уповноваженого представника ОСОБА_2 , яка знаходиться на території підконтрольній українській владі.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Основним Законом України статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати працю працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Позивач з 01 червня 2010 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, коли була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з наказами від 15 березня 2017 року В. о. начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», з 16 березня 2017 року був встановлений простой для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Відповідно до пункту 2 Статуту ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735 ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства загального користування» ПАТ «Українська залізниця» повністю відповідає за зобов`язаннями, які передбачені Галузевою угодою між Укрзалізницею та профспілками щодо підприємств залізничного транспорту, до укладення нової відповідної угоди.

На підтвердження виходу позивача на роботу суду надано табелі обліку використання робочого часу за березень, квітень, травень, червень та липень 2017 року

Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

На виконання указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а також виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, і як наслідок відсутністю доступу до первинних документів, нарахування заробітної плати було припинено з 16 березня 2017 року.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Наказом Державного комітету статистики від 05 грудня 2008 року № 489 були затверджені типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, зокрема: № П-1 «Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу»; № П-3 «Наказ (розпорядження) про надання відпустки»; № П-4 «Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)»; № П-5 «Табель обліку використання робочого часу»; № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника»; № П-7 «Розрахунково-платіжна відомість (зведена)». У табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьований працівником час. Отже, табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати та інших виплат.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України» було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року, п. 1 якого визначено, що тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського «Комплексу заходів» від 12 лютого 2015 року, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинити переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Окрім того, по факту захоплення 17 березня 2017 року адміністративної будівлі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка знаходиться за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вулиця Артема, 168 було відкрито кримінальне провадження № 0000286. По факту захоплення адміністративної будівлі структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка знаходиться за адресою: Луганська область, місто Луганськ, вулиця Кірова, 44, було відкрито кримінальне провадження № 0001019.

Враховуючи наведене, на теперішній час підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт, визначених трудовим договором, а також здійснити нарахування та сплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вихідної допомоги при звільненні та грошової компенсації за 26 днів щорічної відпустки відповідач не має можливості.

Згідно з інформацією листа начальника фінансово-економічного відділу структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Єлістратової Н. В. ПАТ «Українська залізниця» від 05 вересня 2019 року за № ДНЛугДонФілія 725/639 заробітну плату за першу половину березня 2017 року у сумі 493, 09 грн, яку позивач своєчасно не отримала у зазначений для виплати термін, обліковано у книзі аналітичного обліку депонованої оплати праці, і її отримати можна у касі дирекції, що знаходиться у м. Лиман, пров. Телеграфний, буд. 3А, погодивши попередньо дату отримання.

Відповідно до пункту 2 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку із навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівника, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно з наказом про припинення трудового договору, компенсації невикористаних днів відпустки підлягає 26 днів, період, за яких обчислюється середня заробітна плата для розрахунку компенсації невикористаних днів відпустки з липня 2016 року по червень 2017 року включно, і становить суму у розмірі 4 364, 36 грн.

Окрім того, зазначено у вказаному листі, що при визначенні середньоденної заробітної плати враховується період з березня по квітень 2017 року і ймовірна сума вихідної допомоги при звільненні у зв`язку із скороченням штату працівників позивачем була завищена на 1 157, 18 грн.

Суд погоджується з доводами, викладеними у листі начальника фінансово-економічного відділу структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що відсутність первинних документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, затверджених наказом від 05 грудня 2008 року № 489 Державного комітету статистики «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці, а саме: наказів (розпоряджень) про прийняття на роботу; наказів (розпоряджень) про надання відпустки; наказів (розпоряджень) про припинення трудового договору (контракту); табелів обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжної відомості працівника не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань. Крім того, відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 27 квітня 2017 року, припинено дію довіреності від 28 жовтня 2016 року, якою було уповноважено начальника та заступника начальника Луганського будівельно-монтажного експлуатаційного управління здійснювати дії, пов`язані з діяльністю підрозділу, у тому числі, видавати та підписувати від імені підрозділу розпорядчі документи та затверджувати внутрішні документи з питань, що стосуються діяльності підрозділу.

Крім того, про унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених чинним законодавством України, через вплив форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) зазначила Торгово-промислова палата України у своєму Науково-правовому висновку від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2.

Це свідчить про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця» у невиконанні своїх обов`язків.

Пунктом 10 вищевказаного Науково-правового висновку передбачено, що унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вони об`єктивно впливають на її обовязки, передбачені законодавством України про працю, а саме: ч. 1 ст. 49-2, ч. 3 ст. 49-2, ч. 3 ст. 184, ст.ст. 186-1, 198, 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, та унеможливлюють їх виконання.

Такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобов`язаної сторони, якою за цим висновком є ПАТ «Українська залізниця», Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», за невиконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ч. 1 ст. 49-2, ч. 3 ст. 49-2, ч. 3 ст. 184, ст.ст. 186-1, 198, 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, враховуючи субсидіарне застосування ст. 4 КЗпП України та ст.ст. 9, 263, 617 ЦК України.

Стаття 4 КЗпП України передбачає, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною 3 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (ст. 4 ЦК України).

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі невиплати звини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про її розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

Згідно ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або обережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 263 ЦК України та ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР наведено ознаки форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), як надзвичайних та/або невідворотних за даних умов обставин/подій, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, дії іноземного ворога, військові дії, оголошена та неоголошена війна, акти тероризму, вторгнення, блокада, захоплення підприємств, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади тощо.

Стаття 617 ЦК України закріплює, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до положень частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з частиною першою ст.5 ЦПК України, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини у справі, надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню: підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сума заробітної плати за першу половину березня 2017 року та грошова компенсація за використані 26 днів щорічної відпустки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з частиною шостою ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так з відповідача підлягає стягненню також сума судового збору, від сплати якої позивач була звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та одноразової грошової допомоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження юридичної особи м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість із заробітної плати в сумі 493, 09 грн, грошову компенсацію за 26 невикористаних днів щорічної відпустки у розмірі 4 364, 36 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження юридичної особи м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в дохід Держави судовий збір - 768, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І. В. Литвинова