07.10.2019 Справа № 363/755/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Вишгородської районного державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з вересня 2015 року по квітень 2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час проживання у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Ухвалю суду від 06.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

06.09.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Вишгородської районного державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюбу серія НОМЕР_1 від 17.09.2015 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 17.09.2015 уклали шлюб про, що зроблено відповідний актовий запис №325.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 10.02.2016 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26.04.2017 року шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.09.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 325 - розірвано.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Як вбачається, з довідки про склад сім`ї та реєстрації виданої Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради №362 від 18.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з протоколу №1 засідання опікунської ради при органі опіки та піклування (виконавчого комітету) Вишгородської міської ради від 14.01.2019 року, рекомендовано органу опіки та піклування Вишгородської міської ради встановити години зустрічей ОСОБА_2 з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи з 11:00 години до 18:00 години в присутності матері дитини ОСОБА_1 .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.02.2019 року, складеного депутатом Вишгородської міської ради Круковець В.В., ОСОБА_3 . проживає разом зі своєю мамою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 2016 року. Квартира з усіма зручностями для комфортного проживання дитини (мати дитини належно виконує батьківські обов`язки).

Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 31 ЦК України визначено, що малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи вік малолітнього ОСОБА_3 , суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з матір`ю, який фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 10, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, статтями 141, 161 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Вишгородської районного державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання - АДРЕСА_3 ; місце реєстрації - АДРЕСА_4 ).

Суддя О.Д. Рудюк