22-ц/804/2287/19
2-1285/05

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 2-1285/05

Номер провадження 22-ц/804/2287/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Попової С.А.,Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

заявник - ОСОБА_1

боржник - ОСОБА_2

заінтересована особа - Великоновосілківський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 серпня 2019 року, у складі судді Дурач О.А.,

в с т а н о в и в:

03 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документу. Вимоги вмотивовані тим, що у 2005 році Великоновосілківський районний суд Донецької області видав виконавчий документ за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки. Після ухвалення рішення нею було отримано виконавчий лист, який в подальшому було втрачено. Просила видати дублікат виконавчого листа у справі про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого документу задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 2-1285/05, виданого Великоновосілківським районним судом Донецької області 17 листопада 2005 року на виконання рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 жовтня 2005 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), щомісячно, до повноліття дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 15 вересня 2005 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа. В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; суд першої інстанції безпідставно видав дублікат виконавчого листа про стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його заробітку (доходів), щомісячно, до повноліття дочки. Крім того, посилається на те, що оскільки провадження по виконавчому документу закінчено на підставі Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 не мала права звертатися до суду з заявою про видачу

дублікату виконавчого документу. Також судом першої інстанції не було надано можливості на ознайомлення з матеріалами справи та не було повідомлено належним чином про розгляд справи відповідно до вимог Закону.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та представник Великоновосілківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , який підтримав скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2005 року Великоновосілківським районним судом Донецької області постановлено рішення у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яким позовні вимоги задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), щомісячно, до повноліття дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9 справи № 1285/05).

17 листопада 2005 року на виконання даного рішення було видано виконавчий лист, за заявою позивача, що сторонами не спростовується (а.с. 10 справи № 1285/05).

Виконавче провадження №1439767 було закінчено 06 грудня 2007 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення (а.с. 22).

Незважаючи на вказані обставини, боржник ОСОБА_2 оплачував добровільно аліменти на утримання дитини.

За повідомленням Великоновосілківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, виконавче провадження у відділі відсутнє.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що існують передбачені законом підстави для видачі такого документа, оскільки оригінал виконавчого документу втрачено.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 431 ЦПК України передбачає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.п. 17.4 п. 17 розділу Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Для видачі дубліката виконавчого документа необхідна наявність факту втрати такого та звернення із заявою до закінчення строку, встановлено для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із ч.3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, яка діяла на час видачі виконавчого листа) передбачено, що рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі -Закон № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною третьою статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Отже, матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_1 звернулася до суд з заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до §§ 51-53 рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що з метою захисту законних прав стягувача та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, оскільки оригінал виконавчого листа був втрачений, заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.

Одночасно колегія суду вважає, що задоволення вимог ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, в першу чергу буде відповідати інтересам неповнолітньої дочки сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Посилання ОСОБА_2 на те, що при розгляді заяви ОСОБА_1 були допущені порушення норм процесуального права, оскільки питання вирішено за заявою стягувача ОСОБА_1 , а не державного виконавця, та у його боржника, відсутність, є неспроможними, зважаючи на вимоги процесуального законодавства, які регулюють порядок вирішення даного питання та допускають розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа за відсутності сторін (ст.3 ЦПК України, п.п. 17.4 п. 17 розділу Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»).

Відтак, на думку колегії суддів, ухвала районного суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про видачу дублікату виконавчого листа.

Враховуючи те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 21 жовтня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А.Попова

Т.Б. Ткаченко