Справа № 465/387/18 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1798/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Львів

Справа № 465/387/18

Провадження № 22ц/811/1798/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 .

розглянув апеляційну скаргу Львівської міської ради

на рішення Франківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові, 27 лютого 2019 року (суддя Ванівський Ю.М.)

у справі

за позовом ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб: Львівської міської ради, ЛКП «Бондарівка», Франківського районного у м. Львові відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

23 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_3

Зацікавленими особами вона зазначила Львівську міську раду, Львівське комунальне підприємство «Бондарівка» та Франківський районний у місті Львові відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обґрунтування заяви посилалася на ч.5 п.1 ст. 256, ст.258 ЦПК України в редакції, яка була чинною до Закону № 2147-УШ від 3 жовтня 2017 року. Зазначає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

6 березня 2018 року відкрито окреме провадження за заявою ОСОБА_2 (а.с.13).

Ухвалою від 17 травня 2018 року закрито підготовче провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , справу призначено до судового розгляду (а.с.40).

В матеріалах справи наявна заява про уточнення позовних вимог від 28 листопада 2018 року (а.с.63). У цій заяві ОСОБА_2 просить задовольнити її заяву, встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 більше п`яти років і визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка належала ОСОБА_3 .

Відомості про проведення судом дій щодо відкриття позовного провадження, як передбачено статтею 187 ЦПК України в чинній редакції на час провадження у справі, в матеріалах справи відсутні

27 лютого 2019 року ухвалено оскаржуване рішення. У вступній частині цього рішення зазначено, що суд розглянув позов ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб - Львівської міської ради, Франківського районного у місті Львові відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції та Львівського комунального підприємства «Бондарівка». У описовій частині рішення зазначено, що ОСОБА_2 звернулася з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, надалі доповненою заявою про уточнення позовних вимог просила окрім встановлення зазначеного факту поновити їй строк для прийняття спадщини, яка належала ОСОБА_3 В мотивувальній частині рішення суд посилається на ч.2 статті 256 ЦПК України про встановлення факту. При ухваленні рішення, як у ньому зазначено, суд керувався статтями 256-259 ЦПК України (а.с.90-92).

Статті 256-259 ЦПК України у чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення редакції регулюють питання про наслідки закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, види судових рішень і порядок ухвалення судового рішення. У ЦПК України у попередній редакції, яка не була чинною на час звернення ОСОБА_2 із заявою і розгляду справи, статті 256 - 259 містилися у главі 6 «Розгляд судом справ про встанолвле6ння фактів, що мають юридичне значення».

Відтак, є встановленим, що позовне провадження у справі судом не відкрито, а відрито окреме провадження. Тому належить зробити висновок, що справа розглянута за правилами окремого провадження, про що зазначено і в оскаржуваному рішенні.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2019 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 більше п`яти років до дня смерті ОСОБА_3

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини, яка належала ОСОБА_3

Рішення суду оскаржує Львівська міська рада. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви. Зазначає, що при встановленні додаткового строку для прийняття спадщини судом не витребувано з нотаріальної контори спадкової справи та не з`ясовано коло спадкоємців, а також чи перебувала заявник в зареєстрованому шлюбі з іншою особою, та не встановлено місце її реєстрації.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з такого.

Встановлено, що згідно реєстраційних посвідчень Серії КММ №027116 від 26 квітня 1999 року та Серії КММ №030050 від 2 серпня 1999 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належали по 1/3 та 1/3 частці в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до реєстраційного посвідчення Серії НОМЕР_1 право власності на 1/3 частину згаданої квартири належало ОСОБА_3 , який був сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 вересня 1966 року Серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 16 серпня 2017 року Серії НОМЕР_3 .

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 залишився ОСОБА_3 , однак не прийняти спадщину, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 21 серпня 2017 року Серії НОМЕР_4 .

Встановлено, що 26 жовтня 2018 року позивач отримала відповідь від приватного нотаріуса Петельки І.В. про неможливість оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини з часу смерті ОСОБА_3 , а також, що ОСОБА_2 не відноситься до родичів покійного.

Суд першої інстанції не погодився з таким твердженням, оскільки ОСОБА_2 з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання вони вели спільне господарство, утримували помешкання, несли витрати по сплаті комунальних послуг.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Встановлено, що 23 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_3 Просила встановити додатковий строк для прийняття спадщини, яка належала ОСОБА_3

Постановляючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, (п.5 ч. 2 ст. 293 цього Кодексу).

Справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У такому порядку розглядаються і справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд ом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою для подальшого вирішення спору про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що дає підстави для висновку про існування спору про право.

Однак справу суд розглянув в порядку окремого провадження.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України є підставою для його скасування із залишенням заяви без розгляду.

Керуючись: ч. 4 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 377, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2019 року скасувати, заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 25 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді