БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 6/356/7/19
Справа № 356/1158/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю заявника ОСОБА_1

Представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області заяву ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого документу, заінтересована особа: ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_5 із заявою про видачу дубліката виконавчого документу, заінтересована особа: ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що на підставі рішення Березанського міського суду Київської області від 09.06.2016 року по справі № 356/1158/15-ц судом видано виконавчий документ про вселення ОСОБА_6 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_1 . На підставі вказаного, посилаючись на п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, просить суд видати дублікат вказаного виконавчого документу.

Заявниця в судовому засіданні подану заяву підтримала у повному обсязі з підстав, в ній наведених, просила задовольнити. Пояснила, що отримала виконавчий лист по справі в порядку, встановленому законом, проте в ході переїздів з одного місця проживання на інше він був втрачений. Вказані обставини позбавляють її можливості виконати рішення суду, відтак, видача дубліката виконавчого документу є необхідною.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документу не заперечував.

За правилами п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності заінтересованої особи відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення заявника, враховуючи позицію представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Березанського міського суду Київської області від 09.06.2016 року в цивільній справі № 356/1158/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.11.2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області, житлово-побутове підприємство м. Березань Київської області про вселення в житлове приміщення, - задоволено та вселено ОСОБА_6 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_1 (а.с.105-106,150-153).

Розпорядженням виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 19.02.2016 року № 13 «Про перейменування вулиць та провулків міста Березань», що знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті Березанської міської ради за посиланням: http://www.berezan.org.ua/rishenya-vikonkomy.html, вулицю Леніна перейменовано на вулицю Шевченків шлях.

На заяву ОСОБА_6 від 22.12.2016 року виконавчі листи по справі № 356/1158/15-ц були видані заявниці в день її звернення - 22.12.2016 року, про що на вказаній заяві міститься відповідна відмітка за підписом ОСОБА_6 (а.с.156).

Як вбачається з відмітки в паспорті заявниці, остання 18.08.2016 року уклала шлюб з ОСОБА_9 , змінивши після одруження прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.163).

Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Так, кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до п. 17.4 Розділу ХІІI Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постановах від 25.04.2019 року у справі № 2-6669/11 та від 01.08.2019 року у справі № 751/5192/13.

Як вбачається зі змісту п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили, а також з`ясувати підстави, за якими стягувач чи державний виконавець звертається за отриманням дубліката виконавчого листа, та обставини втрати виконавчого листа.

За визначенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документу, яким є, зокрема, виконавчий лист.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

При цьому, строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

В межах розгляду даної справи суд враховує положення статті 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

При цьому, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі «Півень проти України» (заява № 56849/00, п. 35) визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, п. 43; рішення від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», заява № 67534/01, п. 42; рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, п. 51).

Пунктом 24 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Воротнікова проти України» від 14.02.2008 року (заява № 1225/02) зазначено, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в пункті 23 рішення по справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року (заява № 38683/04), реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, передбаченоного статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Враховуючи вказане, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено, що виконавчий лист по справі № 356/1158/15-ц, про видачу дубліката якого заявниця звернулась разом із заявою до суду, в установленому законом порядку був виданий останній за її заявою 22.12.2016 року та був втрачений останньою за об`єктивних обставин, що не залежали від її волі та є достатньо обґрунтованими за своїм змістом.

В той же час, враховуючи встановлені вище обставини, без отримання дубліката виконавчого документу заявниця позбавлена процесуальної можливості реалізовувати свої права стягувача згідно із Законом України «Про виконавче провадження», а відтак і домогтися виконання обов`язкового судового рішення, що є порушенням її права на справедливий судовий захист.

Враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, беручи до уваги, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не закінчився, суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого документу, відтак, заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 268, 352-353, п. 17.4 Розділу ХІІI Перехідних положень ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого документу, заінтересована особа: ОСОБА_4 , - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого документу в цивільній справі № 356/1158/15-ц, виданий на підставі рішення Березанського міського суду Київської області від 09.06.2016 року, про вселення ОСОБА_6 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик