Справа № 441/1647/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1214/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєва Агнеса Матвіївна, про визнання договору іпотеки припиненим,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати припиненим договір іпотеки від 15.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєвою А.М., який був укладений з нею, як з іпотекодавцем, на забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 15.11.2006 року, укладеним між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком (далі-АКІБ) «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство (далі-АТ) «УкрСиббанк».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на виконання вказаного договору іпотеки вона передала в іпотеку банку належний їй на праві власності будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який нотаріусом 15.11.2006 року була накладена заборона відчуження, однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_3 помер, тому договір іпотеки необхідно визнати припиненим, оскільки вона, як майновий поручитель за цим договором, не зобов`язувалась відповідати за зобов`язаннями іншого боржника, яким може бути спадкоємець позичальника ОСОБА_3

Зазначає, що спадщина після смерті ОСОБА_3 його спадкоємцями не прийнята, а тому внаслідок існування заборони на предмет іпотеки порушуються її права, як власника цього будинку, на вільне володіння та розпорядження своїм майном.

Крім того, просить врахувати, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 10 лютого 2014 року, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано договір іпотеки від 15.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєвою А.М., укладений між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , припиненим.

Знято заборону на відчуження будинку АДРЕСА_1 .

Вказане рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року.

Постановою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи, рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апелянт зазначає, що відповідно до ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Стверджує, що її обв`язки за договором іпотеки припинилися у зв`язку із припиненням основного зобов`язання через смерть боржника.

Крім того, наголошує, що справа про звернення стягнення на предмет іпотеки вже розглядалась судом і у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» було відмовлено, однак, судом безпідставно не враховано це рішення суду і встановлені ним обставини.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 відсутнє спадкове майно, яке можна було б успадкувати, а тому помилковим є висновок суду про наявність правонаступництва.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім представника позивача, не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, причини неявки в судове засідання представника відповідача визнані колегією суддів не поважними, а тому у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи відмовлено, клопотань про відкладення розгляду справи від інших учасників справи не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», (кредитодавцем) та ОСОБА_3 (позичальником) укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 6600 доларів США, який позичальник зобов`язувався повернути в строк до 15.11.2013 року (а.с.11-15).

Виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором забезпечено іпотекою нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 15.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєвою А.М. (а.с.9-10), за умовами якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателя) належний їй на праві власності будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.194).

У січні 2014 року АТ «УкрСиббанк» звертався із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак, рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 10 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року (а.с.16-20), в задоволенні позову відмовлено.

Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статтей 1218, 1219 ЦК України, зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язане з його особою, а тому входять до складу спадщини, яка залишилась після його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч.3 ст.1281 ЦК).

Наслідки пропущення цього строку кредитором передбачені частиною четвертою статті 1281 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначені статтею 17 Закону України «Про іпотеку».

Так, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Отже, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором, а згідно з наведеними вище нормами ЦК України, смерть боржника за кредитним договором не є підставою для припинення основного зобов`язання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для припинення іпотеки за договором іпотеки, укладеним з позивачем ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що після смерті позичальника ОСОБА_3 немає спадкоємців, які б прийняли спадщину, є безпідставними, оскільки на момент його смерті позивач ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала за адресою постійного місця проживання свого сина спадкодавця ОСОБА_3 , і заяви про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття не подавала, а тому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Інші доводи апелянта щодо відсутності спадкового майна після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не мають правового значення для вирішення даного спору про припинення іпотеки, оскільки вони стосуються правовідносин, які виникають між кредитором боржника та його спадкоємцями на підставі статті 1281 ЦК України.

Доводи апелянта про необхідність урахування рішення Городоцького районного суду Львівської області від 10 лютого 2014 року є також безпідставними, оскільки частиною сьомою статті 82 ЦПК України передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи те, що згідно з наказом голови Львівського апеляційного суду від 11.09.2019 року, суддя-доповідач Бойко С.М. з 6 жовтня по 11 жовтня 2019 року перебувала у відрядженні в м.Києві, тому повний текст постанови складений 18.10.2019 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.