Ухвала

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 641/3013/19

провадження № 61-18238ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Мироненко Ілоною Сергіївною, на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 червня 2019 рокута постанову Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 23 липня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4000 грн, який в подальшому було збільшено до 31 348,57 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалась повернути вказану суму, сплачувати проценти у строки та розмірі, передбаченому умовами договору.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 118 653,34 грн, яка станом на 25 березня 2019 складається з: 31 348,57 грн - заборгованості за кредитом; 79 128,42 грн - пені за порушення зобов`язань; 2 050 грн - нарахованої пені, а також штрафів: 500 грн - фіксована складова, 5 626,35 грн - процентна складова.

Рішенням Комінтернівського районного суду містаХаркова від 11 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 348,57 грн та1 921 грн судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року вищевказане рішення суду змінено в частині розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 507,53 грн, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У жовтні 2019 року адвокат Мироненко І. С., представник ОСОБА_1 , направила засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 червня 2019 рокута постанову Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, в якій просила скасувати оскаржувані рішення в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 348,57 грн тавитрат по сплаті судового збору, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити повністю.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку заявник обґрунтувала тим, що дана справа є малозначною, проте вона оскаржується з підстав, передбачених підпунктами «а» і «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки рішення Верховного Суду у даній справі може мати фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо питання зміни ціни кредитного договору лише за ініціативою кредитора без згоди позичальника. ОСОБА_2 зазначила, що Верховним Судом уже вирішувались інші питання стосовно кредитних договорів, однак єдиної чіткої правової позиції щодо зміни ціни кредитного договору лише за ініціативою кредитора без згоди позичальника не було сформовано. Заявник зазначила, що дана справа має для ОСОБА_1 виняткове значення, оскільки остання має незначні заробітки і у випадку не скасування оскаржуваних рішень, буде позбавлена свого майна, у тому числі засобів для гідного існування.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921 грн.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 118 653,34 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн x 100 = 192 100 грн).

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до пункту 6 частини шостої статті 19 та пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявником не обґрунтовано, в чому саме виявилася суперечність у застосуванні судами одних і тих самих норм права.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Мироненко Ілоною Сергіївною, на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 червня 2019 рокута постанову Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов