ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1138/19
Провадження № 2/362/1519/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Шевченко М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельний кадастр» про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ТОВ «Земельний кадастр» укласти з ним договір про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , та рішенням тридцять восьмої сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 30 березня 2018 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В лютому 2019 року він звернувся до відповідача як суб`єкта землеустрою, який спеціалізується на розробці технічної документації із землеустрою з заявою про прийняття від нього заяви про розробку технічної документації та укласти відповідний договір. Листом від 06 березня 2019 року ТОВ «Земельний Кадастр» йому було відмовлено в укладенні договору на виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою, відмову відповідача вважає такою, що порушує його права як споживача, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись, що відповідач зобов`язаний укласти з ним договір, бо він є споживачем, а тому відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відмова відповідача укласти з ним договір є такою, що порушує його права.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала, в їх задоволенні просила відмовити. Свої заперечення обґрунтувала тим, що вони є юридичною особою, які діють за Статутом та є вільними при укладенні Договору. Крім того, в Товаристві працює лише вона одна, займається розробкою технічної документації із землеустрою учасникам Операції об`єднаних сил на Донбасі, а тому нових замовлень не приймає.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 06 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Земельний кадастр» з заявою про укладення з ним договір про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).

Листом від 06 березня 2019 року за підписом директора ТОВ «Земельний Кадастр» вих. №07, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість укладення з ним договору про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та запропоновано звернутись до іншої землевпорядної організації, що має відповідні сертифікати на дані роботи, перелік яких можна дізнатись у Васильківському відділі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а.с.34).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії ААБ № 672396, дата державної реєстрації ТОВ «Земельний кадастр» 24.06.2003 року номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про включення до Єдиного державного реєстру: 1 000375, місцезнаходження юридичної особи: Київська область місто Васильків, вулиця Соборна, 70 (а.с.47).

У п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України зазначено свободу договору як одну із загальних засад цивільного законодавства.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно до ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 627 ЦК України встановлює свободу договору, вільне волевиявлення при укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними,та умови,які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до вимог статті 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Статтею 633 ЦК України передбачено поняття публічного договору, яким є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець немає права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору,якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Одним із видів договорів у цивільному законодавстві України є публічний договір. Положення щодо публічного договору є винятком з загального принципу свободи договору, встановленого з метою захисту інтересів споживачів товарів (робіт, послуг) у певній сфері відносин. Договір, що укладається, може бути віднесений до числа публічних, якщо він відповідає сукупності встановлених частиною першою статті, що коментується, умов.

По-перше, сторона, яка реалізує товари (виконує роботу, надає послуги) має діяти як суб?єкт підприємницької діяльності. Це може бути юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність, або фізична особа, яка зареєстрована як підприємець у встановленому порядку.

По-друге, діяльність по реалізації товарів (виконанню робіт, наданню послуг) має носити публічний характер. Це означає, що вона пов?язана з обов?язком суб?єкта підприємницької діяльності продати товар (виконати роботу, надати послугу) кожному, хто до нього звернеться.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного прав, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вданому випадку, суд приходить до висновку, що посилання позивача, що ТОВ «Земельний кадастр» зобов`язаний укласти договір про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є безпідставними, оскільки діяльність Товариства не віднесена до підприємницької діяльності яка зобов`язана продати товар (виконати роботу, надати послугу) кожному, хто до нього звернеться, тобто позивачем не надано доказів, що договір про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є публічним Договором та ОСОБА_1 позбавлений можливості на його укладення в будь-якій іншій землевпорядній організації, що має відповідні сертифікати на дані роботи.

В той же час ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У Постанові ВСУ № 6-110цс12 від 10.10.2012 року зазначено, що серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладення відповідних договорів).

Згідно з вимогами ст. 27 Закону України «Про землеустрій» замовник документації з землеустрою за рахунок власних коштів має право на вибір розробника та укладення з ним договору, якщо інше не передбачено законодавством України.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Враховуючи положення ст. ст. 3, 13, 16, 626, 627, 633 ЦК України позивачем не вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки у разі не обґрунтованої відмови підприємця, якщо це буде встановлено, від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. А тому вимога про зобов`язання укласти договір не відповідає змісту порушеного права позивача та характеру правопорушення.

Керуючись статтями 3, 13, 16, 80, 626, 627, 633 ЦК України, статтями 4, 7, 10, 12, 19, 76-77, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельний кадастр» про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2019 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко