Справа №428/6004/19
Провадження №2/428/1827/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Чорненької Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС України в Луганській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Регіонального сервісного центру МВС України в Луганській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він 30.12.2008 року придбав у ОСОБА_2 автомобіль ГАЗ 322132 14 СПГ 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , проте не зареєстрував його в установленому законом порядку. Згодом він звернувся до Територіального сервісного центру №4442 Регіонального сервісного центру МВС України в Луганській області щодо державної реєстрації спірного автомобіля, проте отримав відмову, оскільки довідка-рахунок не є документом на підставі якого можна провести перереєстрацію транспортного засобу. З посиланням на ст.ст. 328, 334, 392 ЦК України просив суд визнати за ним право власності на спірний автомобіль.

Відповідач Регіональний сервісний центр МВС України в Луганській області надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що 25.04.2019 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру №4442 з питання проведення реєстрації транспортного засобу. Для реєстрації надав довідку - рахунок серії ДДР №517970 від 30.12.2008 року, видану ТОВ «Фірма Востукрторг». Позивачу було відмовлено в проведенні державної реєстрації транспортного засобу, оскільки довідка - рахунок не є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Відмова органу реєстрації прав у проведенні реєстрації спірного транспортного засобу не є оспорюванням права власності на цей транспортний засіб. Спірні правовідносини, що склались між позивачем та Територіальним сервісним центром №4442, який є особою публічного права, є публічно-правовими. Позивач повинен був протягом десяти днів перереєструвати на своє ім`я транспортний засіб, проте звернувся до сервісного центру через одинадцять років. Зазначене свідчить про те, що позивач пропустив строк позовної давності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлений позов, підтвердив доводи, викладені в позовній заяві. Просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Регіонального сервісного центру МВС України в Луганській області Шльонський В.В. в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні представник відповідача Регіонального сервісного центру МВС України в Луганській області Чорненька Ю.М. заперечувала проти задовлення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що він дійсно продав ОСОБА_1 автомобіль ГАЗ 322132 14 СПГ 2003 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 . Просив розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 був власником транспортного засобу - мікроавтобусу пасажирського моделі 322132 14 СПГ , кузов № НОМЕР_4 , білого кольору, 2003 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

30.12.2008 року зазначений транспортний засіб був знятий з обліку для реалізації в межах України.

30.12.2008 року філією №15 ТОВ «Фірма Востукрторг» було видано ОСОБА_1 довідку-рахунок серії ДДР №517970, згідно з якою йому продано мікроавтобус моделі 322132 14 СПГ , кузов № НОМЕР_4 , за договірною ціною.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз змісту статті 392 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 328 ЦК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України у випадку оспорювання чи невизнання її права іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах.

Враховуючи те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, слід установити, з яких саме передбачених законом підстав і у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Таким чином, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 не набув права власності на спірний транспортний засіб у встановленому законом порядку, оскільки право власності у нього виникло б у випадку проведення реєстрації транспортного засобу протягом 10 днів на підставі довідки-рахунку серії ДДР №517970 від 30.12.2008 року відповідно до Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Зазначене свідчить про те, що позивачем невірно обрано захист порушеного права.

Також суд відзначає, що Регіональний сервісний центр МВС в Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі.

Суд дійшов такого висновку, виходячи з наступного.

Частинами 1-4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з Положенням про територіальний сервісний центр МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 року №1646 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2016 року за №156/28286, територіальний сервісний центр МВС є структурним підрозділом територіального органу МВС - регіонального сервісного центру МВС, який відповідно до чинного законодавства здійснює комплекс заходів, пов`язаних з проведенням державної реєстрації (перереєстрації) та зняттям з обліку призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортних засобів усіх типів.

Таким чином, Регіональний сервісний центр МВС України в Луганській області не є тим органом, який здійснює державну реєстрацію транспортних засобів.

При цьому позивач з питання державної реєстрації спірного автомобіля звертався не до Регіонального сервісного центру МВС України в Луганській області, а до Територіального сервісного центру №4442, який відповідно до закону є органом реєстрації.

Територіальний сервісний центр №4442 до участі у цій справі не залучався, хоча рішення суду може вплинути на його права або обов`язки щодо однієї зі сторін.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідачів не відшкодовуються, оскільки йому відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Також суд не вбачає підстав для відшкодування поштових витрат в сумі 111,60 грн. відповідачу Регіональному сервісному центру МВС України в Луганській області, оскільки суду не було надано доказів на підтвердження їх понесення.

Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 7-13, 76-81, 89, 223, 258- 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 24.10.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: Регіональний сервісний центр МВС України в Луганській області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Б.Ліщини, б. 37-Н, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Представник відповідача: Чорненька Юлія Миколаївна, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Б.Ліщини, б. 37-Н, паспорт НОМЕР_9 .

Суддя Ж. І. Кордюкова