ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 522/14953/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4095/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Сєвєрової Є.С., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Інни ОСОБА_2 в інтересах Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2018 року у складі судді Бойчука А. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року Одеська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання спадщини відумерлою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді 251/2000 частини квартири спільного заселення АДРЕСА_1 .

03 січня 2013 року на майно померлого видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту на 251/2000 частин вищевказаної квартири на ім`я ОСОБА_3 . Не погодившись з вказаним ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, з 251/2000 частини вказаної квартири на 251/1000 частину.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси в позові ОСОБА_3 відмовлено, оскільки в тексті заповіту спадкодавець заповів їй лише 251/2000 частини вищевказаної квартири.

Протягом року після смерті ОСОБА_4 спадщина в частині 251/2000 частин вищевказаної квартири іншими не прийнята в установленому законом порядку.

Посилаючись на вказані обставини та на відсутність спадкоємців ОСОБА_4 за законом та за заповітом, Одеська міська рада просила задовольнити позовні вимоги на підставі ст. 1277 ЦК України, визнати спадщину, що складається з 251/2000 частин вищевказаної квартири, після смерті ОСОБА_4 , відумерлою (а.с. 2-4).

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 07 грудня 2017 року позов задоволено (а.с.99 101).

24 липня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про скасування заочного рішення від 07 грудня 2017 року ( а.с.123-125).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27 вересня 2018 року заочне рішення від 07 грудня 2017 року скасовано, справа призначена до судового розгляду в загальному порядку ( а.с.134).

Короткий зміст рішення першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2018 року в позові позивачу відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачка ОСОБА_3 проживала з померлим ОСОБА_4 однією сім`єю більше ніж як п`ять років до часу відкриття спадщини. На цей час ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про витання права власності на частку квартири в порядку спадкування, тому вимоги позивача є необґрунтовані та безпідставні (а.с.179-181).

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Одеської міської ради Поповська І.П. просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначила, що:

- суд не звернув увагу на те, що після смерті ОСОБА_4 залишилась неохоплена заповітом спадщина, яка складається з 251/2000 частини вищевказаної квартири;

- інших спадкоємців за заповітом та законом спадкодавець ОСОБА_4 не мав;

- після спливу одного року з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , спадщину у вигляді 251/2000 частини вищевказаної квартири ніхто не прийняв в установленому законом порядку;

- вказані факти підтверджено рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04 квітня 2017 року у справі №522/14063/16, яким відмовлено ОСОБА_3 у позові про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину відносно часток спадкового майна (а.с.186-189).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В суді апеляційної інстанції представник Одеської міської ради Перепелиця В.О. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції керувався ст.1277 ЦК України та виходив із того, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина, спір по якій розглядається в суді за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, а тому відсутні правові підставі для визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду, з наступних підстав.

Так, згідно до ч.ч.1-3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Тобто правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Вказаною нормою визначено обставини, які необхідно встановити для визнання спадщини відумерлою.

Апеляційним судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 мешкає з 13 червня 1990 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22,53).

Разом з відповідачкою у зазначеній квартирі спільного заселення АДРЕСА_1 мешкала сім`я: ОСОБА_6 (мати) та ОСОБА_4 (син), яким у зазначеній квартирі належало по 251/2000 частки на праві спільної часткової власності (а.с.45 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 померла (а.с. 7).

06 квітня 2007 року ОСОБА_4 , після смерті матері ОСОБА_6 , як спадкоємець оформив свідоцтво про право на спадщину на 251/2000 частини вищевказаної квартири(а.с.7 ).

15 листопада 2012 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким належну йому 251/2000 частку квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_3 ( а.с.20).

Таким чином, ОСОБА_4 належало дві частки по 251/2000 частин на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 09 листопада 2004 року, та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 квітня 2007 року ( а.с.6,7,74,75).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.44 ).

Згідно довідки від 06 червня 2013 року у квартирі АДРЕСА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживав один (а.с.46).

11 червня 2013 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини на 251/2000 частин у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.41).

10 липня 2013 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 251/2000 частин вищевказаної квартири ( а.с.11).

Звертаючись до суду з відповідним позовом, Одеська міська рада просила визнати спадщину після смерті ОСОБА_4 відумерлою, посилаючись на відсутність спадкоємців за законом та заповітом на спадщину у вигляді 251/2000 частин у квартирі АДРЕСА_1 , та сплив одного року з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04 квітня 2017 року( справа №522/14063/16), ОСОБА_3 у позові до Одеської міської ради про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено ( а.с.12-15).

Судове рішення мотивовано тим, що нотаріус зробив правильний висновок при оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що заповідач мав на увазі 251/2000 частки, які він отримав за свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 в заповіті мав на увазі 251/2000 частки квартири, яка йому належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської ради від 09 листопада 2004 року, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Обставини встановлені рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04 квітня 2017 року не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні відповідно до вимог ч.5 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ч.1ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її(ч.1127 ЦК України).

Згідно ч.2ст.1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Так, ст.278 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення до суду) визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.1ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Як вбачається з матеріалів справи, померлий ОСОБА_4 , будучи власником іншої частини 251/2000 квартири спільного заселення АДРЕСА_1 , за життя не склав заповіт на вказану частку нерухомого майна. Спадкодавець склав заповіт на ОСОБА_3 тільки на 251/2000 частин у зазначеної квартирі, інша частка залишилась спадкоємцями не успадкована.

Будь-яких доказів, які-б свідчили про волевиявлення ОСОБА_4 за життя реалізувати свої спадкові права щодо 251/2000 частин квартириматеріали справи не містять та не були надані відповідачкою у спростування доводів апеляційної скарги.

Більш того, після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори не зверталися інші спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини на частку майна, яка залишилась не успадкована.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з 2000 року з ОСОБА_4 до його смерті, ще за життя матері останнього, суд першої інстанції у рішенні не навів жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження такого висновку.

Натомість, у матеріалах справи міститься ксерокопія паспорту ОСОБА_3 , з якого вбачається, що вона з 25 липня 1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 (а.с.53).

Дані про те, що зазначений шлюб розірваний у справі відсутні.

За таких обставин важко зрозуміти чим керувався суд першої інстанції, дійшовши висновку, що відповідачка проживала однією сім`єю з 2000 року ще й з ОСОБА_4 та його матір`ю.

За відсутності даних про наявність інших спадкоємців ОСОБА_4 та враховуючи те, що ОСОБА_3 не надала доказів, що вона входить до складу спадкоємців, колегія суддів вважає її доводи в цій частині необґрунтованими.

З огляду на викладене, відповідно до ст.1277 ЦК України є підстави для визнання спадщини відумерлою.

Посилання відповідачки на те, що на теперішній час в провадженні суду знаходитися її позов до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно на спірну частку нерухомого майна, до уваги не приймається. У разі задоволення судом її позову, остання, як спадкоємець, не буде позбавлена права вимагати передання відумерлою спадщини в натурі на підставі ч.2ст.1280 ЦК України, а у разі його продажу-буде мати право на грошову компенсацію.

Таким чином, встановивши, що після смерті ОСОБА_4 його спадкоємці спадщину ні фактично, а ні за заявою не прийняли в установленому законом порядку, тому є підстави про задоволення вимог про визнання спадщини відумерлою, відповідно до вимог ст.1277 ЦК України та скасування рішення суду від 12 грудня 2018 року, з задоволенням вимог Одеської міської ради.

Згідно з п.15-1 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» Одеська міська рада звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про визнання спадщини відумерлою.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2018 року скасувати.

Позов Одеської міської ради до ОСОБА_3 , про визнання спадщини після смерті ОСОБА_4 відумерлою, задовольнити.

Визнати спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається з 251/2000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_1 , загальною площею 63,29 кв.м., що належала спадкодавцю на праві власності, відумерлою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков