У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2019 р.м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Анциборенко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства СЕТАМ, приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горая Олега Станіславовича, ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, ОСОБА_3 , про визнання недійсним акту реалізації з електронних торгів предмету іпотеки, скасування свідоцтва про належність на праві власності нерухомого майна (квартири),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом і просить визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 19.08.2019 року на електронних торгах, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 лот 360306), про що був складений протокол №422967 від 01.08.2019 року; визнати та скасувати свідоцтво про належність ОСОБА_2 однокімнатної квартири, загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної з торгів, яке видане 23.08.2019 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстроване в реєстрі №856.

Одночасно із поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви позивач зазначає, що предметом позову є спірна однокімнатна квартиразагальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Якщо не накласти арешт на квартиру, що незаконно вибула з власності позивача, то існує можливість відчуження квартири іншим особам, у зв`язку з чим виникнуть складнощі у виконанні рішення суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає поверненню заявникові з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України. Так, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього

інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову встановлені положеннями ст. 151 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, вказана заява не в повному обсязі відповідає встановленим вимогам, оскільки заявником не вказанопоштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, сторін за наявності, а також не надано відомостей на підтвердження обставин, якими обґрунтувано необхідність забезпечення позову, а саме щодо підтвердження інформації про власника квартири АДРЕСА_2 на день звернення до суду, про вчинення дій ОСОБА_2 , направлених на продаж квартири.

Крім того, відповідно до позовних вимог позивач просить суд визнати недійсними акт про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтво № 856 від 23.08.2019 року та не зазначає яким чином можливе позитивне рішення з приводу заявлених позовних вимог підлягатиме виконанню за рахунок квартири АДРЕСА_2 .

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Проте, матеріали справи не містять будь-яких даних і позивачем не зазначено доказів на підтвердження того, що дана квартира за можливим рішенням суду у справі буде підлягати перед ачі позивачу.

Відповідно до ч. 9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н. М. Анциборенко