Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1643/19
Провадження №2-о/433/468/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Нехаєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Троїцьке цивільну справу за заявою заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, заінтересована особа: Покровська сільська рада Троїцького району Луганської області, про встановлення факту припинення права постійного користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла вищезазначена заява, в якій вказано, що рішенням Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області № 31 від 04.09.1992 ОСОБА_1 передано в постійне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 49,07 га для ведення селянського (фермерського) господарства. В подальшому ОСОБА_1 отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 49,07 га № 007659. 08 липня 1993 року ОСОБА_1 зареєстрував селянське (фермерське) господарство «Буря». ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначена вище земельна ділянка згідно рішення Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області № 31 від 04.09.1992, була надана не селянському/фермерському господарству «Буря», а громадянину ОСОБА_1 як фізичній особі для ведення селянського/фермерського господарства ще до створення фермерського господарства. Фактично не припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , унеможливлює законне розпорядження такою земельною ділянкою та використання її за призначенням, а також призводить до недоотримання відповідних доходів до місцевого бюджету, що негативно впливає на нормальну діяльність органу місцевого самоврядування та реальне забезпечення гарантованих державою прав громадян. На підставі викладеного, заявник просить суд встановити факт припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 площею 49,07 га, вартістю 1328731,20 грн., розташованої на території Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 49,07 га серії Б № 007659, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 18.

Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Головне управління Держгеокадастру у Луганській області свого представника у судове засідання не направили, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Покровська сільська рада Троїцького району Луганської області свого представника у судове засідання не направили, суду надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, вважає, що заява має бути задоволена з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Покровської сільської ради народних депутатів та його виконавчого комітету № 31 від 04 вересня 1992 року ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 50 га для ведення селянського фермерського господарства із земель запасу колгоспу «Вугільник», дільниця № 1 (а.с. 9).

08 липня 1993 року ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХП від 20 грудня 1991 року (який діяв на момент виникнення правовідносин), зареєстрував селянське (фермерське) господарство «Буря».

В подальшому, ОСОБА_1 отримав державний акт на право користування землею серії Б № 007659 площею 49,07 га, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №18 (а.с. 10-14).

Згідно копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 3 від 08 травня 2018 року, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Зазначена вище земельна ділянка була надана не селянському фермерському господарству «Буря», а громадянину ОСОБА_1 як фізичній особі для ведення селянського фермерського господарства ще до створення фермерського господарства.

Відповідно до вимог ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно із частиною першою статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Частиною третьою статті 102-1 ЗК України передбачено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду України від 05 жовтня 2016 року у справі №6-2329цс16.

Так, зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) в силу вимог ЦК України та ЗК України виникає саме на підставі договору, укладеного між власником земельної ділянки та землекористувачем.

З інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за №120/114-18 від 21.05.2018 вбачається, що земельна ділянка площею 49,07 га, розташована на території Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області. Нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки складає 1328731,20 грн. (а.с.15)

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 1225 ЦК України не передбачено можливість успадкування права постійного користування земельною ділянкою, а ч. 1 ст. 407 ЦК України та ч. 1 ст. 102-1 ЗК України передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення.

Фактично не припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , який на даний час помер, унеможливлює законне розпорядження такою земельною ділянкою та використання її за призначенням, а також призводить до недоотримання відповідних доходів до місцевого бюджету, що негативно впливає на нормальну діяльність органу місцевого самоврядування та реальне забезпечення гарантованих державою прав громадян.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 141 ЗК України, встановлено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, який не передбачає правових наслідків, які наступають у разі смерті особи, тому встановлення факту припинення права користування земельною ділянкою померлою особою, надає можливість для подальшого законного розпорядження даною земельною ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст.26 ЦК України фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

З частини 4 ст.25 ЦК України вбачається, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Таким чином, невизначеність із суб`єктом права користування на земельну ділянку, що перебувала у користуванні ОСОБА_1 , виключає можливість належним чином здійснювати повноваження уповноваженого органу щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою.

З огляду на вищезазначене, вивчивши у сукупності у судовому засіданні усі наявні докази щодо заявлених вимог, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 13, 50, 66, 121 Конституції України, ст.ст. 26, 407, 1192, 1166, 1216, 1225 ЦК України, ст.ст. 92, 102-1, 158 ЗК України, керуючись ст.ст. 5-13, 76-81, 89, 142, 206, 211, 258-259, 265, 272, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заявлені вимоги заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, заінтересована особа: Покровська сільська рада Троїцького району Луганської області, про встановлення факту припинення права постійного користування земельною ділянкою, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 площею 49,07 га, вартістю 1328731,20 грн., розташованої на території Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі державного акта на право користування землею площею 49,07 га серії Б № 007659, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 18.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.І. Суський

17.10.19