Номер провадження 2/754/6358/19
Справа №754/9737/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді ГаласьІ.А.,

при секретарі - Ленської Т.

за участі: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з повною заявою до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів. У вказаному позові позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 15000,00 грн. та на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 15000,00 грн. до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову послалась на те, що наразі в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває її позов до відповідача про розірвання шлюбу. Від вказаного шлюбу у сторін народились діти, два сини - ОСОБА_5 , 2006 року народження та ОСОБА_5 2016 року народження. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Батько - ОСОБА_3 , матеріальної допомоги на утримання дітей практично не надає, хоча позивач неодноразово зверталася до відповідача в усному порядку і у переписні смс-повідомленнями та просила оплатити витрачені кошти на утримання дітей, та попереджала, що у разі відмови, звертатиметься до суду. Власне, тому ОСОБА_1 вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Відповідач необхідної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей протягом останнього календарного року не надає, через це позивач не в змозі влітку 2019 року забезпечити дітям оздоровлення-оплатити відпочинок на морі та забезпечити їх рівень утримання який був коли вони проживали з відповідачем разом. Батько на власний розсуд визначає нічим не обґрунтовану, недостатню для належного утримання дітей. Відповідач іншим особам аліменти не виплачує, матеріальну допомогу на утримання дітей надавати може, оскільки він є засновником та керівником ТОВ «СІТІ ФАРМА». Відповідач має кошти на утримання дітей у сумі заявлених позовних вимог, адже веде активний спосіб життя, має авто, орендував неодноразово на тривалий період квартиру для своїх власних потреб та має у приватній власності кілька об`єктів нерухомого майна, разом з тим він є засновником та керівником юридичної особи. Витрати, які несе позивач на утримання дітей, а саме з березня місця 2018 року складають 65804,50 грн. Витрати на дітей під час спільного проживання батьків до березня 2018 року, а також спільна поїздка у 2019 році становлять 129877,00 грн. Витрати відповідача на потреби сім`ї під час спільного проживання з позивачем до березня 2018 року і частково у 2019 році становлять 281980,47 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 03.07.2019 року відкрито проваження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.08.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого вбачається, що з 02.07.2019 року і до цього часу відповідач та позивач проживають разом з дітьми однією сім`єю, відповідач піклується та утримує дітей та позивача. Також відповідач наразі працює на підприємстві ТОВ «Галафарм» на посаді відділу продаж та отримує заробітну плату у розмірі 4900,00 грн. на місяць. Відповідач, як на день звернення позивача до суду, так і на сьогодні не являється засновником та керівником ТОВ «СІТІ ФАРМА». Відповідач з березня 2019 року вийшов зі складу учасників та звільнився з посади директора, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ. Відповідач має у приватній власності однокімнатну квартиру та паркомісце у м. Києві , чотири земельні ділянки, автомобіль, які перейшли у його приватну власність на підставі Договору про поділ майна, набутого під час шлюбу від 11.02.2019 року. В той же час з урахуванням потреб дітей у приватну власність позивача, на підставі Договору, перейшли чотирикімнатна квартира в м. Києві , садовий будиночок та земельна ділянка, грошові кошти у розмірі 202 500,00 грн. Слід зазначити, що вартість об`єктів, які перейшли до позивача в декілька разів перевищує вартість майна, яке залишилося у власності відповідача. Взяття на себе зобов`язання сплачувати аліменти дружині у розмірі 10 000,00 грн. та підписання Договору про надання утримання дружині від 11.02.2019 року було зумовлено умовою бачиться та спілкуватися з дітьми. Крім того, підписуючи даний Договір, у відповідача було інше фінансове положення. Раніше він був більш платоспроможним, що дозволяло йому витрачати більше коштів на сім`ю. На теперішній час у відповідача змінилися обставини, які унеможливлюють нести такі затрати та сплачувати аліменти на дітей у визначеному позивачем розмірі. Твердження позивача, що він має кошти на утримання дітей у сумі, заявлених позовних вимог, у зв`язку з тим, що він веде активний спосіб життя, має авто, орендував неодноразово квартиру для власних потреб не відповідає дійсності та не підтверджено належними та допустимими доказами, має у приватній власності кілька об`єктів нерухомості, є засновником та керівником юридичної фірми не відповідає дійсності та не свідчить про його мою платоспроможність і реальну можливість сплачувати кошти на тримання дітей у сумі 30 000,00 грн. Надані документи на підтвердження його платоспроможності, а саме квитанції, товарні чеки, договори за 2016, 2017, 2018, початок 2019 року не є належними та достовірними доказами та не можуть засвідчувати його можливість сплачувати такий розмір аліментів. Таким чином, розмір заявлених позивачем аліментів є необґрунтований та не підтверджений належними, достовірними та допустимими доказами. У зв`язку з вищевикладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Допитаний судом у якості свідка відповідач - ОСОБА_3 суду показав, що позивач наразі не працює, з жовтня 2016 року по лютий 2017 року знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, твердження позивача, про те, що вона утримує дітей самостійно не відповідає дійсності. Крім того, чеки, квитанції, які додані до позовної заяви, не свідчать, що втрати здійснювалися саме позивачем і саме на потреби дітей. З 02 липня 2019 року і до цього часу відповідач і позивач проживають разом з дітьми однією сім`єю, а відповідач у свою чергу піклується про дітей та позивача. Станом на сьогоднішній день у відповідача змінилися обставини, які унеможливлюють нести такі затрати та сплачувати аліменти на дітей у визначеному позивачем розмірі. Твердження позивача, що він має кошти на утримання дітей у сумі, заявлених позовних вимог, не відповідає дійсності та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову з дістав його необґрунтованості та не доведеності належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, ретельно дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на звернення до суду щодо захисту порушених прав та законних інтересів. З урахуванням конституційного положення про те,що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини що виникають у державі, судам підвідомчі всі спори про захист прав та свобод громадян.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами 18.09.2004 року зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 1299.

Від вказаного шлюбу у сторін по справі народилися діти, сини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Нойлінґур і Шурук », № 41615/07, § 135, 06.07.2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII).

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, аліменти - це встановлена законом грошова сума, що передається одним із батьків у власність дитини та використовується для задоволення потреб дитини. Розмір аліментів залежить від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також від доходу платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:

-з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн.;

для дітей віку від 6 до 18 років:

- з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн.

Разом з тим, законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року, внесені зміни у розмір аліментів та встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач має у приватній власності однокімнатну квартиру та паркомісце у м. Києві , чотири земельні ділянки, автомобіль, які перейшли у його приватну власність на підставі Договору про поділ майна, набутого під час шлюбу від 11.02.2019 року. В той же час у приватну власність позивача, на підставі Договору, перейшли чотирикімнатна квартира в м. Києві , садовий будинок, земельна ділянка, грошові кошти у розмірі 202 500,00 грн.

Згідно копії довідки про заробітну плату ТОВ «Галафарм» від 27.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 працює на підприємстві ТОВ «Галафарм» з 12.08.2013 року на посаді провізора відділу продаж. Форма зайнятості основна. Його заробітна плата за останні 6 місяців з урахуванням податків становить 23667,00 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ТОВ «Сіті Фарма» є ОСОБА_7 Кінцевий та бенефіціарний власник також ОСОБА_7 .

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, аналізуючи положення статті 184 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації.

Враховуючи викладене вище, та те, що батьки в рівній мірі, відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зважаючи на принципи розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити частково та визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, зокрема, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 2006 року народження в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - 2118,00 грн. щомісячно, з подальшої індексацією, починаючи з 02.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття На утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2016 року народження в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - 1699,00 грн. щомісячно, з подальшої індексацією, починаючи з 02.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, статтею 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.89 ЦПК України).

Позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надала доказів про наявність обставин, відповідно до яких наявна можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, визначеному нею в позовній заяві. Крім того, варто зазначити, що позивач наводить приклади витрат на утримання неповнолітніх дітей, які вона за її твердженнями несе самостійно, однак вбачається, що вказані кошти витрачались у період її перебування у шлюбі з відповідачем. Крім того, чеки та квитанції, які додані до позовної заяви, не свідчать про те, що дані витрати здійснювались саме позивачем і саме на потреби спільних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Виходячи з вищевказаних обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 12, 13, 76-81, 141, 263, 264, 265, 274, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 7, 75, 84, 85, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована - АДРЕСА_2 , РНОКПП) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - 2118 гривень щомісячно, з подальшої індексацією, починаючи з 02 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована - АДРЕСА_2 , РНОКПП) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - 1699 гривень щомісячно, з подальшої індексацією, починаючи з 02 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1536 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 11.10.2019 року.

Суддя: І.А. Галась