Провадження № 22-ц/801/1982/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 рокуСправа № 127/15933/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, ци-вільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Укра-

їнська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2

про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транс-

портної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Він-ницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2019 року, ухвалене у приміщенні суду в м. Вінниці за головування судді Дернової В.В., повний текст якого складений 22 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), ОСОБА_3 про стяг-нення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 листопада 2016 року по вул. Турбівське шосе Вінницького району Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі належного їй автомобіля «CHEVROLET LACETTI NF 196», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , автомобіля «ЗАЗ-110557», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 Останній не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, допустивши зіткнення із трактором «МТЗ-80» з прице-пом, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. При зіткненні з прицепом в автомобіль під керуванням ОСОБА_2 ззаду в`їхав автомобіль «CHEVROLET LACETTI NF 196», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , що також призвело до пошкодження транспортних засобів. По-становою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та до нього застосоване адміністра-тивне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неопо-датковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень. Ос -кільки ОСОБА_2 не заперечував своєї вини у скоєнні ДТП, а його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «УПСК», то за взаємною згодою складене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 02 гру-дня 2016 року подане страховику. Згідно експертного автотоварознавчого до-слідження в результаті ДТП вартість заподіяного позивачці майнового збитку становить 63 167,73 гривень. 16 лютого 2018 року вона звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування, однак листом від 17 травня 2018 року № 1823/18 їй було відмовлено у його виплаті з підстав невиконання підпункту 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-пра-вової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважаючи таку відмову безпідставною, незаконною, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 на її користь 63 167,73 гривень майнової шко-ди, заподіяної внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, а також судові витрати ( а. с. 2-5 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 47 315,72 гривень майнової шкоди, 527,90 гривень судового збору та 3370,50 гривень витрат на правничу допомогу ( а. с. 167-172 ).

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_6 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасу-вати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 Скаржник, вважаючи оскаржуване рішення незаконним, ухваленим з порушен-ням норм матеріального та процесуального права, у своїх доводах вказує лише про невідповідність згідно висновку експерта від 20 грудня 2017 року № 5686/17-21 дій водія трактора ОСОБА_7 Правилам дорожнього руху України, вказує про не взяття судом до уваги, що наявність вини водія трактора встановлена тільки під час розгляду справи стосовно водія ОСОБА_4 , який керував належним позивачці автомобілем. Оскільки відповідальність скаржни-ка застрахована у ПрАТ «УПСК», то він, на його думку, не повинен відшкодо-вувати заподіяну позивачці шкоду ( а. с. 175-176 ).

Правом подання апеляційному суду відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивачка, ПрАТ «УПСК» не скористалися.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, воно є правильним, об`єктивним, справедливим.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що позивачка ОСОБА_1 є власницею автомобіля марки ( моделі ) «CHEVRO-LET LACETTI NF 196», легковий комбі-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що підтвер-джується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 16 грудня 2009 року ( а. с. 8 ). ОСОБА_2 є власником транспортно-го засобу марки ( моделі ) «ЗАЗ-110557», д.н.з. НОМЕР_2 .

31 серпня 2016 року між відповідачем ОСОБА_2 та відповіда-чем ПрАТ «УПСК» укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-пра-вової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ / 9669918, згідно якого страховик зобов`язався у разі настання страхового ви-падку сплатити страхове відшкодування. Об`єктом страхування був транспорт-ний засіб марки ( моделі ) «ЗАЗ-110557», д.н.з. НОМЕР_2 . Страхова сума за заподіяну майну шкоду визначена у 100 000,00 гривень із розміром франшизи у 500,00 гривень ( а.с. 66 ).

Внаслідок дорожньо-транспортній пригоди, яка сталася 30 листопада 2016 року по вул. Турбівське шосе Вінницького району Вінницької області, належ-ний ОСОБА_1 транспортний засіб марки ( моделі ) «CHEVROLET LACETTI NF 196», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , був пошкоджений. Згідно висновку експерта від 16 травня 2019 року № 74 вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власниці КТЗ ( CHEVROLET LACETTI NF 196, лег-ковий комбі-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифі-каційний номер НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 листопада 2016 року, станом на дату оцін-ки, а саме 16 травня 2019 року, може становити 47 315,72 гривень (а. с. 133-147).

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 грудня 2016 року у справі № 128/4133/16-п ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки ( моделі ) «ЗАЗ-110557», д.н.з. НОМЕР_2 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розмі-ром 340,00 гривень ( а. с. 14 ). Натомість постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 26 січня 2018 року у справі № 128/4131/16-п прова-дження в останній про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , який керував транспортним засобом марки ( моделі ) «CHEVROLET LACETTI NF 196», д.н.з. НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопо-рушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрите за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення ( а. с. 15-16 ).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нормами статей 1166, 1188 ЦК України, виходив з того, що із заявою про виплату страхо-вого відшкодування позивачка звернулася до ПрАТ «УПСК» лише 16 лютого 2018 року ( а. с. 33-34 ), що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування ( регламентної виплати ). ОСОБА_4 , який керував належним позивачці транспортним засобом, подав страховику повідомлення від 02 грудня 2016 року № 951 про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 30 листопада 2016 року. До цього повідомлення не була додана заява про виплату страхового відшкодування, як цього вимагає перелік документів ( а. с. 9 ). ОСОБА_1 про-пустила річний строк для подання заяви про страхове відшкодування. Оскільки у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, то саме відповідач ОСОБА_2 є особою, яка відповідає за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 47 315,72 гривень, визначеному вис-новком експерта від 15 травня 2019 року № 74.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного су-ду погоджується, оскільки вони є вірними, зробленими з урахуванням усіх фак-тичних обставин справи; суд правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, що їх регулюють, не порушив вимог процесуаль-ного законодавства.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт-них засобів» та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-пра-вової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Зако-ні визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транс-портним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов'яз-кового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуа-тації особами, відповідальність яких застрахована ( підпункти 1.4, 1.7 статті 1 Закону ).

Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 зазначеного Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування ( регламентної виплати ) є не-подання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у підпункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і понов-ленню не підлягає.

Такий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Пала-тою Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/ 16-ц.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 звернулася до страховика ( відповідача ПрАТ «УПСК» ) із заявою про страхове відшкодування з пропуском річного строку ( дата настання дорожньо-транспортної пригоди 30 листопада 2016 року, дата звернення із заявою про виплату страхового відшкодування - 16 лютого 2018 року ) ПрАТ «УПСК» правомірно відмовило їй у виплаті страхового від-шкодування, адже у цьому випадку заявлена вимога про відшкодування шкоди майну і річний строк обчислюються з моменту настання події ( дорожньо-транспортної пригоди ). Оскільки заява про страхове відшкодування позивач-кою упродовж одного року не подавалася, суд першої інстанції правильно за-стосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК» про відшкодування майнової шкоди необхідно відмовити.

Такої позиції колегія суддів апеляційного суду дійшла з урахуванням вис-новку Верховного Суду, викладеного у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 641/8243/14-ц, від 08 лютого 2018 року у справі № 233/6322/15-ц, від 19 грудня 2018 року у справі № 761/8048/16-ц, від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/ 14-ц.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відшкоду-вання шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'-язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Зако-ном України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування ( зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону ), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страхо-вика; в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшко-дування.

У той же час Верховним Судом у постанові від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/14-ц підтриманий висновок суду апеляційної інстанції щодо мож-ливості відшкодування майнової шкоди її заподіювачем.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, зав-дана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайно-вим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фі-зичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, викорис-тання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодову-ється на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою ( пункт перший частини першої статті 1188 ЦК України ).

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 грудня 2016 року встановлено, що ДТП 30 листопада 2016 року сталася саме з вини ОСОБА_2 , внаслідок чого має місце пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 . У зв`язку з відсутністю у страховика обов`язку з виплати страхово-го відшкодування слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що май-нова шкода підлягає відшкодуванню ( стягненню ) з відповідача ОСОБА_2 , винними діями якого було завдано таку шкоду позивачці.

Доводи скаржника щодо відсутності у нього обов`язку з відшкодування майнової шкоди цілком спростовуються матеріалами справи, зокрема, постано-вою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 грудня 2016 року, яка є чинною та ніким оспорена не була, через що є обов`язковою для суду при розгляді справи про правові наслідки дій особи у питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Інші доводи апеляційної скарги в цілому зво-дяться до переоцінки доказів у справі, незгоди із висновком суду першої інстан-ції, містять власне розуміння скаржником характеру спірних правовідносин. Та-кі доводи відповідача як сторони у справі повно, об'єктивно оцінені судом пер-шої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегля-ду справи; вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні від 18 липня 2019 року, не дають підстав визнати це рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та процесу-ального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстан-ції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та пере-віряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах дово-дів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задово-лення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного ак-ціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок до-рожньо-транспортної пригоди, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прий-няття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, пе-редбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук