Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 334/2840/17

провадження № 61-14473св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Кривцова Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області,

представник відповідача - Трифонов Андрій Володимирович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області на постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позов мотивувала тим, що працювала методистом вищої категорії обласних та міста Запоріжжя курсів удосконалення керівних кадрів УКК І категорії. Наказом по Навчально-методичному центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Запорізькій області від 21 січня 2017 року № 12 за невиконання посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.

Вважала зазначений наказ незаконним, оскільки жодних порушень посадових обов`язків нею допущено не було; наказ є неконкретизованим, оскільки переліку порушень, за які її притягнули до відповідальності, не містить. Зазначала, що до дисциплінарного стягнення її притягнуто з порушенням вимог статей 147-152 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), за неповним з`ясуванням обставин, за відсутності провини, без наявності шкоди інтересам установи, а висновки службового розслідування, які стали підставою для оголошення їй догани, не відповідають дійсності.

Вказувала, що для реалізації свого права, передбаченого статтею 225 КЗпП України, вона своєчасно - 21 квітня 2017 року звернулась до Комісії з трудових спорів (далі - КТС), сподіваючись на повний та всебічний розгляд свого питання. Проте згідно з відповіддю голови КТС від 24 квітня 2017 року, яку вона отримала поштою 27 квітня 2017 року, їй було роз`яснено, що питання застосування та скасування дисциплінарних стягнень не належать до компетенції КТС. Відтак, вважала, що за відсутності прийнятого рішення, яке відповідно до приписів статті 228 КЗпП України вона змогла б оскаржити до суду, нею з поважних причин пропущено встановлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: поновити строк на звернення з позовом до суду, визнати незаконним та скасувати наказ Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Запорізької області від 21 січня 2017 року № 12 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2018 року у складі судді Баруліної Т. Є. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що роботодавцем при накладенні дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 були дотримані положення статей 147-149 КЗпП України, а виявлені в ході службового розслідування порушення нею своїх посадових обов`язків підтвердилися під час судового розгляду справи. Також суд визнав, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з позовом про визнання наказу незаконним та підстав для поновлення не вбачав.

Крім того, районний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконувала пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.8, 2.9 та 2.15 посадової інструкції, не надавала методичної допомоги педагогічним працівникам, що підтверджено показами свідків та наявними у справі документами. Отже, суд першої інстанції вважав, що правових підстав для поновлення строку на оскарження та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани немає.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2018 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з позовом про оскарження наказу про накладення дисциплінарного стягнення та поновлено їй цей строк.

Визнано незаконним та скасовано наказ Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Запорізької області від 24 січня 2017 року № 12 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що підстави для поновлення строку ОСОБА_1 для звернення до суду з позовом є поважними, оскільки КЗпП України передбачено право попередньо звернутися до КТС для вирішення трудового спору.

Проаналізувавши всі пункти висновку службового розслідування, якими встановлено порушення у вигляді невиконання плану на грудень 2016 року ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про відсутність зазначених у висновку порушень, оскільки вона виконала підготовку до тих заходів, які носили конкретизований характер та визначену дату, але не змогла провести заняття з незалежних від неї причин, а всі решта або відносились до заходів, які здійснюються протягом року, або не мали визначеної дати чи назви конкретних заходів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що правових підстав для поновлення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору у апеляційного суду не було. При цьому вказує, що суд не навів жодної поважної причини пропуску цього строку, а звернення до комісії по трудових спорах не зупиняє перебігу строку звернення до суду.

Звертає увагу на особисті якості ОСОБА_1 , як педагогічного працівника та людини: неетична поведінка з колегами по роботі, небажання виконувати свої посадові обов`язки, невиконання вимог трудової дисципліни, небажання виконувати рекомендації та вимоги керівництва щодо усунення недоліків у своїй роботі, тощо.

Вважає, що апеляційний суд неправильно розібрався у правовідносинах, що виникли між сторонами, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за невиконання розробленого нею та затвердженого керівником плану, а те, що дата виконання плану не конкретизована - не має значення для правильного вирішення справи. Вказує, що позивача покарали у січні 2017 року за те, що за цілий місяць вона не виконала заходів, які сама передбачила у своєму плані.

Стверджує, що колегія апеляційного суду зробила неправильний висновок щодо сумлінного ставлення ОСОБА_1 до своєї роботи, про знаходження її робочого місця на значній віддаленості від одного з приміщень обласних курсів удосконалення керівних кадрів І категорії Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області, про належність доказу - світлин робочого місця, про неврахування показань свідків та дотримання нею трудової дисципліни.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначила, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення прийняте на підставі повного та всебічного розгляду справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області трактує на свій розсуд норми щодо пропущення нею строку на звернення до суду, оскільки КЗпП України передбачає, що КТС є обов`язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, установах, організаціях. Крім того, зазначає, що у частині п`ятій пункту 14 розділу VIII колективного договору Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області передбачено, що трудовий спір підлягає розгляду у КТС.

Вважає, що план роботи за грудень 2016 року нею виконаний повністю, відпрацьовано достатньо методичного матеріалу, отже, судом апеляційної інстанції надана правильна оцінка всім її доводам та прийнято законне та обґрунтоване судове рішення.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 225 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутись до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він довідався про порушення своїх прав.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Згідно із частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до статті 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 листопада 2011 року згідно з наказом № 10/0 ОСОБА_1 була прийнята на посаду заступника начальника обласних курсів з навчальної роботи підвищення кваліфікації керівник кадрів Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Запорізької області, а відповідно до наказу від 08 травня 2015 року № 66, у зв`язку з організаційно-штатними заходами, в межах цієї установи, була переведена на посаду методиста вищої категорії обласних та міста Запоріжжя курсів удосконалення керівних кадрів УКК І категорії (а. с. 7).

Відповідно до наказу від 26 грудня 2017 року № 61призначено комісію з перевірки виконання посадових обов`язків та відповідних планів роботи за 2016 рік ОСОБА_1 , а згідно з актом перевірки виконання посадових обов`язків та відповідних планів роботи за 2016 рік виявлено, що ОСОБА_1 на протязі 2016 навчального року неналежно виконувала свої професійні обов`язки. Наказом № 5 від 11 січня 2017 року було призначено комісію для проведення службового розслідування, за результатами якого встановлено порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, невиконання посадової інструкції, надання неправдивої інформації з питання надання методичної допомоги майстрам виробничого навчання циклу практичної підготовки обласних та м. Запоріжжя курсів удосконалення кадрів 1 категорії та комісією запропоновано застосувати до неї дисциплінарне стягнення відповідно до статті 147 КЗпП України. З даним висновком ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис, де вона написала, що факти наведені у висновку недостовірні. (а. с. 94).

До матеріалів службового розслідування було надано облік щодо надання методичної допомоги майстрам виробничого навчання у грудні 2016 року за період з 13 грудня 2016 року по 27 грудня 2016 року з підписами осіб, яким надавалась консультація (а. с. 100).

Посадові обов`язки ОСОБА_1 закріплені у посадовій інструкції методиста обласних та м. Запоріжжя курсів удосконалення кадрів 1 категорії Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Запорізької області, затвердженої наказом Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Запорізької області від 09 грудня 2015 року № 192 (а. с. 9-10, 175-176).

Проаналізувавши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права з огляду на таке.

Доводи заявника щодо безпідставності поновлення апеляційним судом строку на звернення до суду відхиляються колегією суддів, оскільки поважність причин пропуску обґрунтована, їй надано належну правову оцінку. При цьому враховано право працівника на звернення до комісії по трудових спорах та доступ до правосуддя.

Колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що не зазначення в оскаржуваному наказі від 24 січня 2017 року № 12 всіх порушень, за які ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не створює підстав для визнання незаконним вказаного наказу з огляду на те, що у ньому міститься посилання на висновок службового розслідування від 11 січня 2017 року № 5, у якому надано повний перелік та аналіз всіх порушень.

Проте, проаналізувавши положення посадової інструкції, наказу МВС України від 21 жовтня 2014 року № 1112, яким затверджено «Положення про організацію навчального процесу з функціонального навчання», змісту оскаржуваного наказу та висновку службового розслідування, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності підлягає скасуванню, оскільки у ході розгляду справи не доведено невиконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, зокрема дій, зазначених у висновку службового розслідування. Натомість встановлено, що ОСОБА_1 виконала підготовку тих заходів, які носили конкретизований характер та визначену дату, а частина заходів не була виконана з незалежних від неї причин.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що складення плану на виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, не може визнаватися обов`язком виконання усіх заходів, передбачених цим планом. Обов`язковому виконанню підлягають лише заходи, передбачені посадовою інструкцією та наказами підприємства, установи, організації. За невиконання плану заходів, дії роботодавця з притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника носять незаконний характер.

Частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року).

Інші доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що на підставі статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах трудового законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності в Запорізькій області, залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

Г. В. Кривцова

Ю. В. Черняк