Справа № 404/3499/17
Номер провадження 2/404/433/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі : головуючого судді - Бершадської О.В. за участі секретаря - Проскурні О.О.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

представник позивача- ОСОБА_2 ,

відповідач- ОСОБА_3 ,

представник третьої особи- Мосендз А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання дітей, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 червня 2011 року сторони перебували у шлюбі, у якому народилися ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У листопаді 2015 року між сторонами було розірвано шлюб, діти залишилися проживати з позивачкою , яка вважала, що саме при вирішенні питання розірвання шлюбу та стягнення аліментів, відповідач надав свою згоду на проживання дітей разом з нею. Батько дітей не брав участі у їх вихованні, не виявляв бажання спілкуватися з ними. Їх донька ОСОБА_7 є інвалідом дитинства, з діагнозом двостороння сенсоневральна глухота, а ОСОБА_9 має діагноз двостороння сенсоневральна туговухість І-ІІ ступеню. Для покращення їх стану здоров"я та їх повноцінного розвитку вони дійшли згоди з відповідачем щодо переведення дітей до Новомиргородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів. В зв"язку з чим, вона у грудні 2016 року переїхала з дітьми з міста Кропивницького до Новомиргорода, де і почали навчатися діти. У цей період у суді розглядався позов ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, та відповідно судом було встановлено, що нею не порушувалися права батька на спілкування з дітьми та на участь у їх вихованні.

29.07.2017 року діти знаходилися на спілкуванні у батька , за місцем його проживання , однак вже 30.07.2017 року він відмовився їх повертати , та не дав їй можливості з ними поспілкуватися, про що були її звернення до поліції.

Вважає, що місце проживання дітей повинно бути визначено з матір"ю, так як з точки зору психології між дитиною та її матір"ю існує тісний зв"язок , розірвання якого накладає у майбутньому глибокий слід на психіку та навіть позначається на фізичному розвитку дитини. Крім того, за станом свого здоров"я діти потребують додаткової уваги та певних навиків спілкування та догляду.

Тому, з врахуванням зазначеного та подальших уточнень до позову, позивач просила визначити місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 ( т.2 а.с. 6-7).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2017 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначено судове засідання.

Відповідач ОСОБА_3 заявлений позов не визнав та у листопаді 2017 року звернувся до суду із зустрічним до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом з ним, за місцем його проживання: АДРЕСА_2 . Посилався на той факт , що він постійно приймав участь у вихованні та утриманні своїх доньок . Після розірвання шлюбу, з позивачем у них склались неприязні стосунки , так як у них виникав спір стосовно прийняття його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Без його згоди, ОСОБА_1 змінила місце реєстрації та проживання його доньок , виїхала до міста Новомиргорода, порушивши його права. З даного питання він звертався до Управління державної міграційної служби.

13.07.2017 року позивачка особисто привезла доньок по місцю його проживання та просила, щоб вони у нього залишились на деякий час, а їй потрібно налагоджувати особисте життя. Діти у нього проживали два тижні , та за цей час він дізнався, що його колишня дружина систематично била ОСОБА_7, неодноразово залишала дітей з ночівлею в інтернаті. В подальшому діти виявили бажання проживати разом з ним та не повертатися до матері. Ним створені всі умови для виховання та навчання доньок .

Згідно ухвал Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2017 року замінено третю особу: Службу у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визначення місця проживання дітей належною - Сектор Опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради та зустрічну позовну заяву об"єднано в одне провадження з первісним позовом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.03.2018 року продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті .

В судовому засіданні позивач, її представник вимоги, які були уточненні згідно поданої заяви від 30 травня 2018 року підтримали ( т.2 а.с. 6-7), просили їх задвольнити , пославшись на обставини, які були викладені у позовній заяві та уточненнях до неї. Щодо зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач первісний позов не визнав, зустрічний підтримав, просив задовольнити.

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького, їх представник в суді підтримала висновок , наданий комісією з питань захисту прав дитини у січні 2018 року , згідно якого комісією були заслухані батьки дітей, стан виконання батьками своїх обов"язків по вихованню та навчанню дітей, вивчені житлово-побутові умови, та керуючись інтересами самих дітей, вважали доцільним визначити місце проживання дітей разом з батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 . При цьому, також, було визначено і порядок зустрічей малолітніх з матір"ю, до винесення рішення судом.

Свідок ОСОБА_12 , яка працює вчителем-дефектологом у Новомиргородській спец.школі, в судовому засіданні пояснила, що приблизно у грудні 2016 року у неї в класі навчалися дівчатка сторін . До школи їх приводила та забирала мати , батька вона бачила один раз і йому було цікаво лише про методику, яка нею використовується при навчанні дітей. Вона стверджує, що коли дівчатка були з матір"ю то вони до неї відносилися з любов"ю. Вона займалася їх розвитком . У ОСОБА_9 є залишки слуху, та їх необхідно розвивати.

Свідок ОСОБА_14 , яка є директором психолого-медико-педагогічного центру, в судовому засіданні пояснила, що дівчатка складні , але зараз такий період коли батькам потрібно об"єднатися, спільно ними зайнятися для їх соціального розвитку , так як навчальний розвиток зараз у діток добрий. Вони хороші батьки для своїх дітей, проте кожен по своєму. Відповідач не повинен перешкоджати матері у спілкуванні зі своїми дітьми.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона з липня 2018 року працює з позивачкою на одному підприємстві, товаришують. Ій відомо, що позивачка двічі була в школі на побаченні з дівчатками у березні 2019 року, зокрема 7 березня. ОСОБА_7 на побаченні добре відносилася до матері, а ОСОБА_9 , озиралася по сторонам.

Свідок ОСОБА_16 , яка працює вчителем-дефектологом з 1996 року , в суді пояснила, що з осені 2017 року діти почали навчатися у їх закладі, у віці 5, 5 років, педагогічно були запущені. Під час їх обстеження не могли виразити свої почуття, ні емоції. До школи дівчаток приводить або батько, або баба. Мати до дітей приходила рідко.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він проживає по-сусідству із відповідачем. У вересні 2017 році біля будинку відповідача бачив позивачку, яка стукала у двері, та через деякий час вже приїхала поліція.

Свідок ОСОБА_18 , яка працює разом із відповідачем більше 10 років, в судовому засіданні пояснила, що в 2014 році вона неодноразово бачила сторони в лікарні разом з дівчатками, тобто це той період коли вони проживали спільно. Ій відомо, що після розірвання шлюбу, позивач не надавала дітей відповідачу для зустрічей , в зв"язку з чим він звертався до органу опіки, суду, поліції.

Вислухавши виступи сторони позивача, відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов слід задовольнити, а у первісному за необхідне відмовити , з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Судом було встановлено, що 01 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, та який 30 листопада 2015 року було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда ( т.1 а.с.3-4).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилися доньки ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ( т.1 а.с. 22-23).

Після припинення шлюбних відносин та розлучення діти залишилися проживати з матір"ю по АДРЕСА_1 ) , а з батька рішенням цього ж суду від 30.11.2015 року було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 року в розмірі 1 / 3 частки з всіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Діти : ОСОБА_7 є інвалідом дитинства з діагнозом двостороння сенсоневральна глухота, а ОСОБА_9 має діагноз двостороння сенсоневральна туговухість І-ІІ ступеню ( т.1 а.с. 10-11, 13).

В судовому засіданні сторони не заперечували того факту, що після припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу батько брав участь у вихованні та утриманні дітей.

Надалі з"ясовано, що в 2016 році у сторін склалися неприязні стосунки . Для покращення стану здоров"я дітей, їх розвитку , навчання, оскільки їм потрібен був спеціальний корекційно- відновлювальний заклад, за спеціальною програмою, позивач переїхала з дітьми з міста Кіровограда до міста Новомиргорода, де винайняла квартиру для проживання та визначила дітей в підготовчий клас до Новомиргородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Кіровоградської обласної ради . Відповідач не погодився із даним навчальним закладом та переїздом дітей, так як мав на меті визначити дітей до Комунального закладу"Навчально-виховне об"єднання №3 в м. Кіровограді . Окрім того, позивачка без згоди батька дітей змінила місце їх реєстрації . Саме зазначені обставини і стали підставою неприязнених стосунків між сторонами та породження нових справ в суді, звернень до правоохоронних органів . У липні 2017 року діти знаходилися на спілкуванні з батьком по місцю його проживання , після чого останній так і залишив їх проживати з ним , не повернув матері, зазначив, що зі слів доньки ОСОБА_9 дізнався , що його бувша дружина систематично била ОСОБА_7 за те,що дівчинка відмовлялася їсти та прибирати іграшки. Зазначав, що самі діти виявили бажання жити з ним та відмовилися повертатися до матері. Крім того, батько відмовився повертати дітей , так як ОСОБА_7 захворіла, діагноз гостра респіраторна вірусна інфекція, був виклик лікаря та призначено лікування ( т.1 а.с. 104, 123-126, 127).

30 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала другий шлюб , в зв"язку з чим отримала прізвище ОСОБА_1 ( т.1 а.с. 117-119).

Станом на вересень 2017 року відповідач ОСОБА_3 влаштував дітей в підготовчий клас Комунального закладу "Навчально-виховного об"єднання №3" Спеціальна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок", так як діти потребували спеціального корекційно- відновлювального навчання та виховання за спеціальними програмами для дітей з вадами слуху ( т.1 а.с. 98-99), однак діти почали відвідувати даний заклад лише з листопада 2017 року , оскільки як пояснив відповідач позивачка не надала йому медичні картки на дітей, особові справи та медичні зошити. Зазначене також було підтверджено актом, складеним головою комісії Комунального закладу "Навчально-виховного об"єднання №3" Спеціальна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок", затвердженого директором цього закладу , зокрема що отримані документи ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які були вислані Новомиргородською школою-інтернатом включали тільки недооформлені бланки особових справ без вкладених копій документів , які є обов"язковими для зарахування дітей до навчального закладу ( свідоцтво про народження, пенсійне посвідчення, аудіограми, витяг з протоколу засідання ПМПК та інші документи визначені законодавством України ) ( т.1 а.с. 100).

Разом з цим, судом з"ясовано, що позивачка має постійне місце проживання у будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно. З листопада 2017 року була зареєстрована як безробітна в Кіровоградському МРЦЗ по 31.12.2017 року, всього сума нарахувань 496, 04 грн. ЇЇ чоловік ОСОБА_25 працює в ПП "ВК Технополь" з 13.04.2018 року слюсарем з ремонту агрегатів. З 03.05.2018 року позивачка працює на ТОВ" Кіровоградхліб 2014" формувальником тіста , а з 01.08.2018 року почала працювати ФОП"ОСОБА_33" на посаді кондитера , отримує постійно мінімальну заробітну плату . У будинку разом з позивачкою та її новою сім"єю проживають її батьки ОСОБА_26 , який згідно довідки від 09.01.2018 року №2 доглядає своїх батьків та тимчасово проживає у с. Хайнівка Олександрівського району, та ОСОБА_27 , яка станом на 2017 рік працювала, на даний період інформація в матеріалах відстутня ( т.1 а.с.196-197, 198, 199-200, 206,220, т.2 а.с. 217-218).

Станом на день вирішення справи по суті ОСОБА_1 народила дитину від другого шлюбу.

Згідно інформації начальника Фортечного відділу ДВС м. Кропивницький від 07.11.2018 року № 1080, станом на 01.11.2018 року ОСОБА_1 боргу зі сплати аліментів які стягуються за судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.02.2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частки, не має ( т.2 а.с. 216). Дана інформація була отримана позивачкою на надану в судове засідання довідку відповідачем про неотримання аліментів, яка також була підписана начальником ВДВС від 14.05.2018 року за № 575 , оскільки за період з 01.02.2018 року по 01.05.2018 року позивач не сплачувала аліменти на користь ОСОБА_28 на утримання дітей ( т.1 а.с. 227).

В свою чергу, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.05.2018 року було припинено стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , при цьому з"ясовано, що з липня 2017 року діти проживають з батьком і знаходяться на його повному утриманні ( т.3 а.с.26-29).

Відповідач також має постійне місце проживання у АДРЕСА_2 , за яким характеризується позитивно; офіційно працює, проходив профілактичний наркологічний огляд та психологічне обстеження для роботи , згідно висновку якого за своїми професійними психофізіологічними якостями відповідає в повній мірі професійним вимогам до виконання робіт на висоті , верхолазних робіт ( т.1 а.с. 107-108, 112, т.2 а.с. 21-22, 34-35).

Згідно акту обстеження умов проживання постійного місця проживання відповідача у АДРЕСА_2 , на підставі заяви позивача, та затвердженого начальником служби у справах дітей 07.11.2017 року , 05.07.2018 року для доньок у квартирі є одяг, іграшки, диван. У квартирі всі зручності , меблі , побутова техніка . В кімнатах чисто та тепло. Стосунки , традиції сім"ї доброзичливі ( т.2 а.с. 24). У квартирі зареєстрована також баба дівчаток ОСОБА_29 , є пенсіонеркою та яка приймає активну участь у їх вихованні та навчанні.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що особисте своє життя буде влаштовувати тільки після того як дітям виповниться 18 років , на даний період він повністю займається вихованням та навчанням, утриманням своїх доньок.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 141 СК України , мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.

Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції).

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Отже, закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та захищати права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією.

А тому, покладаючи в основу судового рішення згоду дитини на проживання з одним з батьків, суд повинен проаналізувати, чи не порушує така згода положень Конвенції, та навести у судовому рішенні мотиви, з яких він дійшов висновку про необхідність узяти за основу саме думку дитини та надати їй перевагу по відношенню до інших доказів (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року № 6-564цс17).

Діти , відносно яких вирішується судом питання на час вирішення справи мають повних вісім років, окрім того ОСОБА_7 є інвалідом дитинства з діагнозом двостороння сенсоневральна глухота, а ОСОБА_9 має діагноз двостороння сенсоневральна туговухість І-ІІ ступеню. Внаслідок малого віку дітей, суд вважає, що відсутня можливість з`ясувати їх ставлення до справи, яка розглядається. У зв`язку з цим, суд покладається на висновки шкільного психолога та рекомендації органу опіки та піклування.

Згідно з частиною першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із змісту ч. 4 ст. 19 СК України випливає, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницького від 18.01.2018 року за № 302/49-05-24, за поданням служби у справах дітей , розглядалося 10.01.2018 року питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Заслухавши батьків дітей , враховуючи стан виконання батьками своїх обов"язків по вихованню та навчанню дітей, житлово-побутові умови, та керуючись інтересами дітей, комісія вирішила вважати доцільним: визначити місце проживання малолітніх разом з батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 . Крім того вирішили, що до прийняття судом рішення про визначення місця проживання дітей встановити порядок зустрічей ОСОБА_1 з дітьми , а саме щовівторка та щочетверга з 16.30 до 19.00 год. та щосуботи з 10.00 до 18.00 з правом відвідування громадських місць ( т.2 а.с. 131-132).

Окрім того, згідно витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 10.01.2018 року також було враховано під час бесіди спеціалістом служби дівчаток, які однаково позитивно сприймають і матір, і батька, бажають спілкуватися з обома. Матір категорично заперечувала, щоб діти в подальшому мешкали з батьком ( т.1 а.с. 207-208).

Згідно психолого -педагогічної характеристики ОСОБА_7 , наданої завідувачем Кіровоградської міської ПМПК за період з лютого 2014 року по листопад 2016 року, з"ясовано, що дівчинка проживала з матір"ю, відвідувала дитячий садок , логопедичну групу. Матір стистематично відвідувала заняття та брала активну участь у корекційному процесі, прикладала зусилля для розвитку та навчання дитини ( т.1 а.с. 14).

Згідно психологічної характеристики на ОСОБА_9 , виданої практичним психологом Комунального закладу "Навчально-виховного об"єднання №3" Спеціальна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок", дівчинка проживає з татом та бабою. Питанням виховання та розвитку дитини в сім"ї приділяється досить багато часу. У дівчинки адекватна поведінка, вона із задоволенням спілкується з оточуючими, відповідальна, приймає словесну та практичну допомогу, інтелект відповідає віку, приймає активну участь у спільній ігровій діяльності з іншими дітьми. На уроках уважна, активна, моторика відповідає віку, дитині подобається відвідувати їх заклад, заняття вона чекає з нетерпінням. В свою чергу, ОСОБА_7 також поступово проявляє пізнавальний інтерес до завдань, стала більш активною в спілкуванні, однак у порівнянні з однолітками менш активна і жвава. На даний момент групою спеціалістів складається індивідуальна програма її розвитку .

Згідно інформації наданої директором Комунального закладу "Навчально-виховного об"єднання №3" Спеціальна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок" від 29.05.2018 року за №01-23/145-02, яка і не була спростована позивачем, з"ясовано, що дітей до школи щодня приводить та забирає батько, вихованням та піклуванням дітей також займається батько, який уміє виявляти й оцінювати позитивні риси характеру своїх дітей, знає недоліки в характері та звичках, в разі потреби уміло організовує перевиховання. За період перебування дітей у закладі матір має можливість бачитися з дітьми в стінах школи безперешкодно, випадків заборони матері бачитись з дітьми зі сторони батька персонал та адміністрація закладу не спостерігала. Мати ОСОБА_1 постійно приходить до дітей в супроводі різних посторонніх осіб ( т.2 а.с. 27).

В даній справі, при встановлених даних обставинах , суд не може тлумачити як наявність у матері переваги перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дітей, при цьому приймає до уваги рівність прав обох батьків щодо своїх дітей.

Поняття «відірвання, розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дівчаток у разі визначення місця проживання їх з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботою відносно них та участі у їх вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення іншого часу спілкування. Діти не були відірвані, розлучені з матір`ю , вони проживають на даний період з батьком , який позитивно впливає на їх розвиток та навчання , що знайшло своє беззаперечне підтвердження в суді.

Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

При визначенні місця проживання дитини у разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («Neulinger and Shuruk v. Switzerland» від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, « Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09).

Згідно із частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому , найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Так, житлово-побутові умови сторін та створені кожним з них умови для проживання малолітніх дітей суд оцінює, як рівні.

Згідно наданими сторонами відомостями про їх доходи, щомісячний дохід відповідача є вищим порівняно з доходами позивачки.

Проте суд вважає, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для визначення місця проживання дітей біля нього.

Суттєве значення має ставлення батьків до дитини та дитини до своїх батьків, характеристика середовища в якому існує дитина, проживаючи з одним із батьків.

Суд вважає, що сторони по справі виявляють любов і піклування про дітей в однаковому ступені. Обставини справи не дають підстав надати в цьому переваги будь-кому із сторін.

Однак, на даний період зміна місця проживання дівчаток може привести до створення для них нової стресової ситуації та негативних наслідків.

Таким чином, за рівних матеріально- побутових умов, створених кожною із сторін для їх дітей , однакового ставлення до виконання свої батьківських обов`язків, майже однакового ставлення дітей до обох батьків, інтересів дітей, уваги батька до дівчаток та його турбота, житлові умови, розвиток дітей в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, емоційний, психологічний, матеріальний, віковий та медичний чинники, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення проживати дівчаток , тобто визначення місця проживання дітей саме з батьком, у зв`язку з чим зустрічний позов підлягає до задоволення, а у первісному слід відмовити.

Судові витрати по справі у розмірі - 640,00 грн. компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4,12,13,81, 141, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання дітей- задовольнити. Визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_3 , за місцем його проживання: АДРЕСА_2 .

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького про визначення місця проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 - відмовити.

Судові витрати по справі у розмірі - 640,00 грн. компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Служба у справах дітей виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького, місцезнаходження: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, .

Повне судове рішення складено 02.10.2019 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда