Справа № 201/3624/19
Провадження № 2/201/2044/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 жовтня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И В:

27.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави (а.с. № 3- 5).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.11.2017р. він ініціював переказ грошових коштів шляхом внесення готівки до платіжного пристрою за помилковими реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , держателем якої є відповідач. Внаслідок завершення зазначеного переказу грошових коштів, відповідачем було отримано грошові кошти у сумі 2 750 грн. Жодних договірних, майнових або боргових відносин між сторонами не існувало. Переказ коштів був здійснений позивачем внаслідок помилки. На вимогу ОСОБА_1 від 06.06.2018р. грошові кошти відповідачем не було повернуто.

У зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ст.ст. 177, 1212 ЦК України, просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 2 750 грн.

Враховуючи категорію спору (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), справа ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.05.2019р. відповідно до ч.1 ст. 274 та ч.5 ст.279 ЦПК України була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 18).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 22.10.2019р. не з,явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення про завчасне отримання судової повістки (а.с. № 28). 22.10.2019р. до суду надійшла заява, в якій, позивач повідомив, що ним подано усі докази, необхідності у витребуванні інших доказів не має, свої позовні вимоги підтримав із зазначених у позові підстав, а також просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. № 32).

Відповідач в судові засідання, призначені на 09.07.2019р. та 22.10.2019р. двічі поспіль не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 17), шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням. Судова повістка разом з позовною заявою, надіслана у судове засідання на 09.07.2019р. була отримана відповідачем особисто (а.с. № 22), проте відповідач про причини неявки суд не сповістив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Конверт, надісланий відповідачу у судове засідання на 22.10.2019р., повернувся до суду з позначкою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 29, 30).

Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 22.10.2019р., на яке відповідач також не відреагував (а.с. № 31).

З урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини.

29.11.2017р. ОСОБА_1 поповнено картку № НОМЕР_3 на суму 2 750 грн., що підтверджується квитанцією № 1063-6827-1959-0081 (а.с. № 6).

Поповнення картки № НОМЕР_3 на суму 2 750грн. підтверджується також і довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. №7).

Крім того, як видно з довідки АТ КБ «Приватбанк» власником картки № НОМЕР_3 та отримувачем грошових коштів у розмірі 2 750грн. згідно квитанції № 1063-6827-1959-0081, є ОСОБА_2 (а.с.№7).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктом цивільних прав є гроші.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа їм.

Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Позивач зазначає, що жодних договірних, майнових або боргових відносин між ним та відповідачем не існувало, а відповідач, отримавши копію позовної заяви 27.06.2019р. станом на 22.10.2019р. дані обставини не спростував.

Отже, з викладеного вбачається, що відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином та грошові кошти в сумі 2 750грн. відповідачем були набуті без достатньої правової підстави.

Позивачем була направлена листом від 06.06.2018р. відповідачу вимога про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 2 750грн. (а.с. № 8, 9-10). Однак відповідач на вимогу позивача не відреагував, безпідставно отримані кошти не повернув.

Згідно з ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі. як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Діючи недобросовісно та отримавши на банківський рахунок помилково перераховані позивачем грошові кошти в сумі 2 750 грн., відповідач набув право власності на них безпідставно, так як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном, а отже на відповідача покладається обов`язок повернути вказані кошти, як безпідставно отримані.

За таких обставин, оцінивши всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги підтвердження факту того, що позивачем було помилково перераховано відповідачу на банківський рахунок грошові кошти в сумі 2 750 грн., які відповідач на цей час добровільно не повернув, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 2 750 грн.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено повністю, то судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову у розмірі 768грн.40коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 768грн.40коп. (а.с. № 2), ставка якого відповідає п. й ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (для позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою - 1,0 відсотка ціни позову, але не менше 768грн.40коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 387, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 2 750 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768грн. 40 коп.

Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.