ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/746/19

Головуючий у першій інстанції Олещенко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1137/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Кузюри Л.В.,

секретарі: Кривопиша Я.О., Герасименко Ю.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та скасування державної реєстрації іпотеки та обтяжень,

треті особи: ОСОБА_3 , Деснянський відділ державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

дата складання повного тексту: 05 липня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0197 по АДРЕСА_2 ; скасувати державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрації обтяжень, а саме заборону на нерухоме майно щодо спірного житлового будинку; скасувати державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяжень, а саме заборону на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 15 листопада 2018 року головним державним виконавцем Деснянського ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області було складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, а саме житлового будинку А-1 загальною площею 261,4 кв.м., житлова площа 33,6 кв.м. (знищено пожежею та складає 91 % зносу), літня кухня Б-1 площею 27,0 кв.м., літній душ В-1, вбиральня в-1 та огорожа з воротами та хвірткою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належні ОСОБА_2 , як боржнику, на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Радянськослобідської сільської ради 22 січня 2008 року та розташований на земельній ділянці, площею 0,1025 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд кадастровий номер :01:000:0197, належній відповідачу на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №937838, які були предметом іпотеки.

Вимоги Позивача, як іпотекодержателя, ґрунтуються на підставі договору іпотеки № 2366 від 30 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною JI.M., та договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, зареєстрованим в реєстрі 20 грудня 2017 року за №967, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. Електронні торги з продажу даного майна проводилися 29 жовтня 2018 року ДП «Сетам» по лоту №305464, проте не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених покупців, тому позивачкою було подано заяву про бажання придбати предмет іпотеки за ціною третіх торгів, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, відповідно до вимог ст.49 Закону України «Про іпотеку». Стартова ціна предмета іпотеки та ціна продажу склала 183402 грн 80 коп. Позивачка, отримавши протокол проведення електронних торгів та Акт, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про залишення за собою майна з прилюдних торгів, однак нотаріусом було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, оскільки з Акту про реалізацію предмета іпотеки випливає, що предметом іпотеки є: житловий будинок (будинок знищено пожежею та складає 91% зносу), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , також виявлено, що предметом іпотеки відповідно до поданого державного акту серії ЯБ №937838, виданого Чернігівським районним відділом земельних ресурсів 10 травня 2006 року, є земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0197, що суперечить даним про земельну ділянку, вказаним в поданому Акті про реалізацію предмета іпотеки, а саме в Акті зазначено інший кадастровий номер спірної земельної ділянки :01:000:0197.

Позивачка звертає увагу, що саме спірний житловий будинок був предметом іпотеки. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Попередній власник, тобто відповідачка, не заінтересована подавати таку заяву, тому лише новий власник, належним чином переоформивши право власності на будинок буде мати можливість подати компетентному органу відповідну заяву про внесення змін до державного реєстру. Вважає, що єдиним способом захисту прав позивачки є визнання за нею права власності саме на житловий будинок, який існує та буде існувати до тих пір, поки власником не будуть вчинені дії, передбачені ст.349 ЦК України. Посилається на те, що предметом іпотеки була одна і та ж земельна ділянка, помилка в кадастровому номері була технічною, що самостійно виявлено державним кадастровим реєстратором та внесено відповідні зміни, що підтверджується Повідомленням про виявлення технічної помилки від 18 лютого 2019 року, інші ідентифікуючі ознаки земельної ділянки відповідають умовам Іпотечного договору.

Крім того, позивачка зазначає, що станом на сьогодні на підставі Договору іпотеки від 30 травня 2008 року та Договору відступлення прав вимоги за Іпотечним договором від 20 грудня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, які слід скасувати.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції, з посиланням на постанови Великої Палати ВС від 11.09.2018 та від 31.10.2018 року та мотивовано тим, що з укладенням кредитором договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою та має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичних осіб, які не можуть надавати фінансові послуги згідно з нормами ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч.3 ст.512 та ст.1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор банк або інша фінансова установа.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу позовних вимог. Позивач вважає, що рішення прийнято в порушення матеріальних та процесуальних норм, а також висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 січня 2018 року було повністю задоволено подання державного виконавця та заміну стягувача у виконавчому провадженню з ПАТ «Банк «Форум» на ОСОБА_1 позивача в даній справі, на підставі якої державним виконавцем 01 лютого 2018 року було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження. Тобто, фактично правомірність відступлення права вимоги перевірялася не в одному судовому процесі, про що також була повідомлена відповідачка. Всі рішення суду чинні на даний час та не скасовані, не визнавались протиправними і дії державного виконавця.

ОСОБА_1 вказує, що Договір про відступлення прав вимоги №925-Ф від 22 грудня 2017 року є дійсним, законодавство не передбачає нікчемності договору відступлення права вимоги, тому висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог є таким, що суперечить як приписам матеріального та процесуального права так і фактичним обставинам справи, а посилання суду на правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року є безпідставним в силу іншого предмету позову.

Крім того ОСОБА_1 вказує, що нею не були подані додаткові письмові докази, оскільки необхідність їх подання виникла лише після винесення рішення судом та отримання його повного тексту, де в мотивувальній частині було відображено невірне тлумачення відповідних норм права та фактичних обставин справи.

У наданий судом строк ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що предметом іпотеки був житловий будинок «А-1», загальною площею 261,4 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м. (будинок знищено пожежею та складає 91% зносу), літня кухня Б-1, літній дуб В-1, вбиральня в-1 та огорожа з воротами та хвірткою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,1025 га, кадастровий номер :01:000:0197. Відомо, що пожежею знищено 91% житлового будинку, тобто відсутній об`єкт речового права, а тому відповідно відсутні і речово-правові відносини. Аналогічної позиції дотримується відповідач і у відношенні земельної ділянки. Вважає, що підстави для визнання права власності на об`єкт нерухомості відсутні. Зазначає, що позивачка намагається визнати право власності на неіснуючу річ, в цьому й полягає помилковість та безпідставність позовних вимог, які не можуть бути задоволені. Також ОСОБА_2 зазначає, що зміст правочину (в даному випадку про відступлення права вимоги), в силу ч.1 ст.215 ЦК України не суперечить цьому Кодексу, а договір про відступлення прав вимоги, суперечить нормам Цивільного кодексу, відтак є нікчемним, у цьому випадку визнання такого правочину недійсним не вимагається. Вказує, що посилання в апеляційній скарзі на те, що питання правомірності відступлення права вимоги досліджувались судом неодноразово не заслуговує на увагу, адже в доданих до скарги рішеннях не йшлось про законність укладення угоди про відступлення прав вимоги, більш того, їй не було відомо про дані рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд установив, що 30 травня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_3 був укладений договір №0002/08/27-ZZv про кредитування, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 67000 доларів США строком по 29 травня 2018 року (а.с.8-10).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором про кредитування між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 30 травня 2008 року, згідно якого поручитель зобов`язалась відповідати солідарно разом з позичальником ОСОБА_3 за виконання умов кредитного договору №0002/08/27-ZZv (а.с.26-27) та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М., за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку належне їй майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельна ділянка, площею 0,1025 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:000:0197 (а.с.12-14).

Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладено заборону на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:000:0197 (а.с.15), та на будинок за цією адресою (а.с.16).

В Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №937838 ОСОБА_2 належить земельна площею 0,1025 га в АДРЕСА_3 (а.с.17), а згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_3 (а.с.18).

Також матеріали справи містять технічний паспорт на спірний будинок (а.с.19-21).

Між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 20 грудня 2017 року укладено договір №925-Ф про відступлення права вимоги. За пунктом 2.1 договору в порядку та на умовах, визначених договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору права вимоги належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права банку до позичальника, іпотекодавця та поручителя, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитним договором, іпотечним договором та договором поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору (а.с.22-24).

У додатку №1 до зазначеного договору зазначено, що право вимоги за якими відступаються, та боржників за договорами №0002/08/27-ZZv від 30 травня 2008 року, боржник ОСОБА_3 ; іпотечний договір від 30 травня 2008 року та договір поруки від 30 травня 2008 року, боржник ОСОБА_2 (а.с.24 зв.) та складено відповідний акт прийому-передачі документації (а.с.25).

Крім того, 20 грудня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 укладено договір №925-Ф про відступлення прав за договором поруки від 30 травня 2008 року (а.с.28) та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим Петрушиною Л.М., приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області, 30 травня 2008 року за реєстровим №2366 (а.с.29).

З протоколу №365324 проведення електронних торгів від 29 жовтня 2018 року вбачається, що Деснянським ВДВС м.Чернігів Головного ТУЮ у Чернігівській обл. передано на реалізацію предмет іпотеки: житловий будинок, загальною площею 261,4 кв.м. (знищений пожежею на 91%) з надвірними будівлями, земельна ділянка площею 0,1025 га, кадастровий номер 725586000:01:000:0197 за адресою АДРЕСА_2 зі стартовою ціною 183402 грн 80 коп., проте торги не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (а.с.31).

З акту про реалізацію предмета іпотеки від 15 листопада 2018 року складеного головним державним виконавцем Деснянського ВДВС м.Чернігів Головного ТУЮ у Чернігівській обл. ОСОБА_4 М ОСОБА_5 О. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-336/10 від 16 листопада 2010 року, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 68416,30 доларів США та 5000 грн., відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», ст.41 Закону України «Про іпотеку» передано на реалізацію житловий будинок АДРЕСА_4 загальна АДРЕСА_5 261,4 кв.м., АДРЕСА_6 площа 33,6 кв.м. (знищено пожежею та складає 91% зносу), літня кухня Б-1 площею 27,0 кв.м., літній душ В-1, вбиральня в-1 та огорожа з воротами та хвірткою (1, 2, 3, 4), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , належні боржнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності САВ НОМЕР_2 виданого Виконавчим комітетом Радянськослобідської сільської ради 22 січня 2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Радянськослобідської сільради від 21 грудня 2007 року №168 зареєстрованого Чернігівським районним бюро технічної інвентаризації 24 січня 2008 року в реєстровій книзі з номер запису 390 реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21844611, які розташовані на земельній ділянці, площею 0,1025 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд кадастровий номер :01:000:0197, належна боржнику на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №937838 виданого Чернігівським районним відділом земельних ресурсів 10 травня 2006 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди землі за №4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 Відомості про іпотекодержателя: ОСОБА_6 Відомості про боржника: ОСОБА_2 (а.с.30).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушина Л.М. надала письмову відповідь, у якій зазначила, що оскільки з поданих документів випливає, що пожежею знищено 91% житлового будинку, а відповідно до ст.ст.379, 380 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них; житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання, видати свідоцтво на такий об`єкт нерухомого майна та зареєструвати право власності на це майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно неможливо. Крім того, після аналізу документів, які зберігаються у справах нотаріуса, було виявлено, що предметом іпотеки, відповідно до поданого державного акту серії ЯБ №937838, виданого Чернігівським районним відділом земельних ресурсів 10 травня 2006 року, є земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0197, що суперечить даним про земельну ділянку, вказаним в поданому акті про реалізацію предмета іпотеки - земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0197. Отже, через розбіжності у кадастровому номері земельної ділянки, видати свідоцтво на земельну ділянку неможливо (а.с.42).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Згідно ст.49 Закону України «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах.

У разі оголошення третіх прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Крім того, ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. Згідно ч.4 даної статті на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що нотаріус на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки має видати свідоцтво про залишення за собою майна іпотекодержателем. В той же час про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус виносить відповідну постанову, як юридичний акт, який може бути оскарженим у судовому порядку, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб`єктів.

Слід зазначити, що у главі 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Хоча повідомлення нотаріуса від 27 лютого 2019 року №253/01-16 не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, воно не відповідає вимогам закону, і такі дії нотаріуса тягнуть за собою їх оскарження, як це визначено ст.50 Закону України «Про нотаріат».

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) захисту необхідно розуміти такий, що призводить до поновлення порушеного права, є адекватним наявним обставинам.

Позивачкою обраний спосіб захисту порушених прав шляхом звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно, при цьому не оскаржуються як неправомірні дії приватного нотаріуса з розгляду її заяви, адже жодних інших дій, ніж видача свідоцтва про залишення за собою майна з прилюдних торгів Загривою Т.В. приватний нотаріус не міг вчинити. За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що звернення ОСОБА_1 до суду є передчасним, а тому заявлені нею позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 січня 2018 року було повністю задоволено подання державного виконавця та заміну стягувача у виконавчому провадженню з ПАТ «Банк «Форум» на ОСОБА_1 позивача в даній справі, на підставі якої державним виконавцем 01 лютого 2018 року було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, заслуговують на увагу, проте не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки рішення скасовується з інших підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції, неправильно застосував норми права, невірно встановив фактичні обставини справи та всупереч положенням ст. 204 ЦК України дійшов помилкового висновку про відмову у позові у зв`язку з тим, що позивачка не могла бути стороною договору відступлення прав вимоги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині мотивів відмови у задоволенні позову, а апеляційна скарга ОСОБА_1 частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, ч.4 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2019 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: