ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/309/19

Головуючий у першій інстанції - Косенко Ю. Л.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1366/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Бечка Є.М., Онищенко О.І.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області у складі судді Косенко Ю.Л. від 20 серпня 2019 року (повний текст рішення складений 25 серпня 2019 року) в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 51049 грн. 66 коп.,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.12.2013 в сумі 51049,66 грн. та судові витрати в розмірі 1921 грн.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 6000 грн. у відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ "ПриватБанк" зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що судом першої інстанції інформація по факту заволодіння коштами з банківського рахунку відповідача не перевірялася, запити до правоохоронних органів не направлялися, що є важливим для встановлення фактичних обставин справи та ухвалення законного рішення. В судовому засіданні не доведено та матеріалами справи не встановлено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа. У відкритому за цим фактом кримінальному провадженні також не встановлено осіб, причетних до списання коштів. Позивач, в свою чергу, має право стягнути суму відшкодування з винних осіб, встановлених у кримінальному провадженні, якщо такі особи будуть виявлені.

АТ КБ "ПриватБанк" вказує, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання ним умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також АТ КБ "ПриватБанк" вважає, що сума витрат на правову допомогу, що заявлена відповідачем, значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу. Крім того, така сума є неспівмірною зі складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справ, а тому ця сума підлягає зменшенню. У матеріалах справи відсутні документи, які доводять, що відповідачем понесено витрати на правову допомогу, не надано акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат часу, витраченого адвокатом на вивчення справи в суді, на участь в судовому розгляді. Отже, місцевий суд безпідставно стягнув з АТ КБ "ПриватБанк" на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., оскільки така сума значно перевищує вартість послуг, враховуючи малозначність справи.

Відповідач ОСОБА_1 передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до переліку тих, які, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому, згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивачу АТ КБ "ПриватБанк" копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено 09 жовтня 2019 року, відповідачу ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією апеляційної скарги вручено 10 жовтня 2019 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи розписками про вручення поштових повідомлень.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі вставлено, що ОСОБА_1 16.12.2013 отримала кредитну картку ПАТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 зі встановленим кредитним лімітом 1900 грн., термін дії якої до 10/17.

Банком 28.08.2014 встановлено номер телефону НОМЕР_2 , як фінансовий номер клієнта. Зазначена обставина визнавалася ОСОБА_1 Також ОСОБА_1 не заперечувала факт періодичного користування кредитними коштами до закінчення строку дії картки № НОМЕР_1 - жовтня 2017 року.

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (АТ КБ "ПриватБанк").

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ "ПриватБанк" вказував про те, що заява ОСОБА_1 від 16.12.2013 разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складає між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк" договір, що підтверджується її підписом у заяві, копію якої банком долучено до позовної заяви. Банк також зазначав, що у встановлені договором строки ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 24.03.2019 виникла заборгованість на загальну суму 51049 грн. 66 коп., з них заборгованість за тілом кредиту в сумі 13771 грн. 42 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11 882 грн. 92 коп., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 21238 грн. 91 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1250 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина та 2407,13 грн. - процентна складова, про що надано розрахунок (а.с.5-7).

Відповідно до довідки Банку, відповідачу згідно з кредитним договором надані такі кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 16.12.2013 з терміном дії - 10/17 та № НОМЕР_3 , дата відкриття 24.05.2017 та 16.01.2018, термін дії - 05/21 (а.с.124).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку № НОМЕР_1 , 16.12.2013 встановлено кредитний ліміт - 1900 грн.; 20.02.2015 збільшено ліміт до 2 000 грн.; 21.07.2017 збільшено ліміт до 4000 грн.; а 06.08.2018 року знижено ліміт і він становив 0.00 грн. (а.с.127).

Судом також встановлено, що станом на 15.01.2018 ОСОБА_1 не мала заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк" за наданим кредитом, так як станом на 01.04.2016 залишок особистих коштів на рахунку складав 0,18 грн.; у період з 01.04.2016 по 15.01.2018 жодні операції по рахунку № НОМЕР_1 не проводилися, що підтверджується даними руху коштів по рахунку (а.с.125-126). Цю обставину підтвердив у судовому засіданні суду першої інстанції і представник АТ КБ "ПриватБанк" Арташкін О.Ю.

Згідно з випискою про рух коштів 16.01.2018 по рахунку № НОМЕР_1 відбулася службова операція поповнення рахунку у сумі 10000 грн. на підставі договору № 14097479 (а.с.126). Представник АТ КБ "ПриватБанк" у судовому засіданні у суді першої інстанції пояснив, що це операція збільшення кредитного ліміту за заявкою відповідача у системі Приват24.

16 січня 2018 року з використанням картки № НОМЕР_3 відбулося зняття готівки в банкоматі Відділення банку, м. Кривий Ріг, вул. Косіора, буд. 39; сума у валюті операції: - 13 000,00 грн.; сума у валюті картки: - 13 219, 99 грн.; сума комісії: 219, 9 грн.; залишок після операції - 3219,81 грн. (а.с.124 зворот).

17 січня 2018 року по картці № НОМЕР_3 була здійснена операція "Поповнення з карти або рахунку в терміналі самообслуговування: АДРЕСА_1 , ТК Піраміда. Платник ОСОБА_2 ", сума у валюті операції: 30,00 грн.; сума у валюті картки: 30,00 грн.; залишок після операції - 3189,81 грн.

16 лютого 2018 року по картці № НОМЕР_3 була здійснена операція "Щомісячний платіж за послугою "Миттєва розстрочка", сума у валюті операції: - 1 290,00 грн.; сума у валюті картки: - 1290,00 грн.; залишок після операції - 4479,81 грн.;

В подальшому, починаючи з 16.02.2018 по 17.11.2018 по картці № 135228 щомісячно здійснювалися операції "Щомісячний платіж за сервісом Оплата частинами за покупку в МР в ТСО, м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, 30" та "Щомісячний платіж за послугою Миттєва розстрочка", всього на загальну суму 20 272 грн. (а.с.124зворот -125).

24 січня 2018 року ОСОБА_1 вернулася з заявою до кіберполіції щодо викрадення коштів з кредитної картки НОМЕР_1 . Звернення зареєстроване за номером 44801 (а.с.68,69). За фактом заволодіння коштами з банківської картки ОСОБА_1 зареєстроване кримінальне провадження № 0000072 за ч.1 ст.185 КК України (а.с.70). Постановою прокурора визначено підслідність кримінального провадження за слідчими СВ Криворізького відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області, так як досудовим розслідування встановлено, що видачу готівки з карткового рахунку ОСОБА_1 здійснено у АДРЕСА_3 . (а.с.71).

12 березня 2018 року відповідач звернулася до ПАТ КБ "ПриватБанк" з заявою щодо несанкціонованого зняття готівки в банкоматі з її карткового рахунку, здійснення операції "Щомісячний платіж за послугою "Миттєва розстрочка" та операцій "Щомісячний платіж за сервісом Оплата частинами за покупку в МР в ТСО, м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, 30".

27 березня 2018 року на звернення ОСОБА_1 від 12.03.2018 ПАТ КБ "ПриватБанк" направив письмове повідомлення, в якому зазначено, що 16.01.2018, використовуючи її особисту інформацію, була підключена послуга "Миттєва розстрочка" на картковий рахунок НОМЕР_3 . Послуги, які пов`язані з платіжною карткою надаються виключно при умові володіння особистою інформацією клієнта... Порядок надання послуги "Миттєва розстрочка" встановлюються підрозділом 2.7.6 Умов. Відповідно до п. 2.7.6.1.2.1 Умов утримувач кредитної картки має право користуватися сервісом "Миттєва розстрочка" для отримання споживчого кредиту, якщо утримувач погодився з умовами даного пункту та отримав кредитні кошти. Дії клієнта щодо підключення даного сервісу описані у п. 2.7.6.1.2.2 даних Умов та прирівнюються сторонами до заяви на відкриття карткового рахунку для отримання кредиту по сервісу "Миттєва розстрочка". Банк не може припинити зобов`язання щодо повернення кредиту. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо укладення кредитного договору, рекомендовано звернутись до правоохоронних органів (а.с.72).

З інформації, наданої на запит суду ТОВ "Лайфселл" від 02.07.2019 вбачається, що 16.01.2018 о 15:50:10 абонентський номер НОМЕР_5 було заблоковано у зв`язку з втратою, а 16.01.2018 о 16:27:02 номер розблокований через дзвінок споживача до контакт центру з підтримки абонентів оператора. 16.01.2018 о 16:30:28 відбулася заміна сім картки у дилера оператора ТОВ "ЛЕО-С" м. Кривий Ріг, вул. Косіора, буд 8 а. З 24.03.2019 обслуговування номеру припинено (а.с.86).

Довідкою від 10.06.2019, виданою ТОВ "Агрофірма "Обрій" ЛТД, підтверджується, що ОСОБА_1 - оператор машинного доїння МТФ "Харькове" 16.01.2018 та 18.01.2018 була на роботі (а.с.56).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень підписання ОСОБА_1 анкети - заяви від 16.12.2013 щодо приєднання до Умов та правил ПриватБанку, ознайомлення її з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку".

Крім того, місцевий суд зазначив, що позивачем не надано зрозумілих пояснень щодо характеру, правового регулювання та порядку здійснення службової операції - поповнення рахунку у сумі 10000 грн. на підставі договору 14097479 по картці № НОМЕР_3 , доказів на підтвердження того, ким саме та яким способом знято готівку у банкоматі, а також доказів отримання (створення) безпосередньо ОСОБА_1 картки № НОМЕР_3 та доказів на підтвердження дати відкриття цього рахунку, з огляду на те, що у інформації Банку вказано дві різні дати.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 16.12.2013 в сумі 51049 грн. 66 коп., посилаючись на сукупність встановлених фактичних обставин справи та доказів, що їх підтверджують, послідовність та аргументованість пояснень ОСОБА_1 , поширеність аналогічних ситуацій, високу ймовірність шахрайського заволодіння коштами третіми особами, наявність кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння коштами ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк", зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судами встановлено, що матеріали справи не містять доказів підписання відповідачем ОСОБА_1 анкети - заяви від 16.12.2013 щодо приєднання до Умов та правил Приватбанку.

Позивачем долучено до справи копію анкети - заяви щодо приєднання до Умов та правил Приватбанку від 16.12.2013 від іншої особи - ОСОБА_4 (а.с.8), яка не є підтвердженням того, що відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», розуміла, та погодилась з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), щодо порядку та умов надання послуги «Миттєва розстрочка», та саме у зазначеному в цих документах, що надані банком, розмірах і порядках нарахування.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судами встановлено, що станом на 16.01.2018 ОСОБА_1 не мала боргу перед Банком.

Заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на її ім`я, стала утворюватися після того, як 16.01.2018 по картці № НОМЕР_1 була здійснена "Службова операція: зарахування коштів за договором 14097478. Поповнення карткового рахунку", сума у валюті операції: 10000; сума у валюті картки: 10000; залишок після операції: 10000,18, і того ж дня з використанням картки № НОМЕР_3 , яка, згідно з поясненнями представника позивача в суді першої інстанції, є "віртуальною", і ОСОБА_1 у ПАБ КБ "ПриватБанк" у вигляді пластикової карти її не отримувала, була здійснена операція "Зняття готівки в банкоматі: Відділення банку, Кривий Ріг, вул. Косіора, буд. 39", сума у валюті операції: - 13000,00; сума у валюті картки: - 13219,99; сума комісії: 219,99; залишок після операції: - 3 219,81;

Також судом було встановлено, що невідомою особою 16.01.2018 в магазині дилера ТОВ "Лайфселл", а саме ТОВ "ЛЕО-С" в м. Кривий ріг, вул. Косіора, буд 8а, було здійснено заміну сім картки із абонентським номером НОМЕР_5 , що належав ОСОБА_1 , за допомогою якого виконувалися у подальшому фінансові операції.

Після того як ОСОБА_1 дізналася про несанкціоновані нею фінансові операції по її рахунку, що мали місце 16.01.2018 у м. Кривий Ріг, вона невідкладно через працівника банку повідомила позивача про необхідність проведення перевірки у зв`язку з шахрайськими діями, звернулася із заявою до поліції щодо проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів. За заявою ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами.

Належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персональної інформації про рахунки, картки, ПІН-коду, секретного коду картки, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, позивачем не надано і під час розгляду справи не здобуто.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги правильність такого висновку суду першої інстанції не спростовують.

Апеляційний суд також вважає безпідставними посилання Банку в апеляційній скарзі на те, що суд неправомірно стягнув з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., оскільки матеріалах справи відсутні документи, які доводять, що відповідачем понесено витрати на правову допомогу, не надано акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат часу, витраченого адвокатом на вивчення справи в суді, на участь в судовому розгляді, а заявлена сума значно перевищує вартість послуг, враховуючи малозначність справи.

В матеріалах справи мається договір про надання правничої допомоги, укладений 03 червня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Меньком Д.Д. (а.с.51), якому згідно квитанції №19 від 07.06.2019 ОСОБА_1 сплатила кошти у розмірі 6000 грн. за надання правничої допомоги у цивільній справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до неї про стягнення заборгованості (а.с.52). Розмір гонорару адвоката визначений умовами договору та підтверджується відповідним розрахунком (а.с.53). Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, він правомірно, відповідно до приписів ст.137 ЦПК України, стягнув з позивача на користь відповідача фактично понесені нею та документально підтверджені витрати за надання правничої допомоги адвоката, розмір яких не можна визнати завищеними. Апеляційний суд вважає за необхідне також зазначити, що Закон України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" втратив чинність 15.12.2017, а тому його положення до спірних правовідносин застосовуватися не можуть. Відтак, на сьогодні закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" підлягає залишенню без задоволення, а рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2019 року - залишенню без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: