П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Локтіонової О.В., Самчишиної Н.В., із секретарем судового засідання Гавор В.Б., за участю представника відповідача Дмитренка Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2019 року (повний текст складено 04 вересня 2019 року), постановлене в приміщенні того ж суду у складі судді Іщенко Х.В. цивільній справі (єдиний унікальний номер 478/1160/19, номер провадження 22-ц/812/1723/19) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Баштанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з останнього на його користь призначену, але не виплачену пенсію за період з 08.05.2018 року по 08.12.2018 року включно в сумі 15818,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував наступним. За рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення Баштанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області від 08.08.2018 року № 22 про відмову в призначенні йому пенсії на пільгових умовах; зобов`язано Баштанське об`єднанане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням звернення 08.05.2018 року. Відповідач вказане рішення суду виконав частково, призначивши пенсію та виплативши її за період з 09.12.2018 року, а за період з 08.05.2018 року по 08.12.2018 року пенсія не виплачена, сума заборгованості складає 15818,57 грн., яка включена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до Порядку, визначеному постановою КМ України. Посилаючись на вимоги ст. 1166 ЦК України просив вказану суму стягнути з відповідача та зобов`язати останнього здійснити нарахування та виплату заборгованості (а.с. 1-3).

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Ухвала суду мотивована тим, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, що відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду (а.с. 32).

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що 04.09.2019 року головуючий суддя у справі умовила його, проти його волі, затягуючи початок розгляду справи на кілька годин, схилила його до написання та подання заяви про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що в результаті розгляду справи позивач все рівно не отримує належних йому виплат (а.с.35-36).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 53-54).

В судовому засідання апеляційного суду представник відповідача просив відмовити в задоволенні скарги.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Не заперечував розглядати справу у його відсутність, про що надіслав клопотання поштою.

Ухвалою (протокольною) апеляційного суду задоволена заява Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про процесуальне правонаступництво та замінено відповідача по справі з Баштанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Встановлено, що 19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Баштанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з останнього на його користь призначену, але не виплачену пенсію за період з 08.05.2018 року по 08.12.2018 року включно, в сумі 15818,57 грн.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2019 року відкрите провадження у цій справі та призначене підготовче судове засідання на 05 серпня 2019 року на 13 год.30 хв. (а.с. 15).

Згідно протоколу судового засідання від 05 серпня 2019 року суд відклав слухання справи на 04 вересня 2019 року на 13 год. 50 хв. (а.с. 20).

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Згідно з положеннями частини 2 статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Порядок проведення судового засідання, а також судові рішення, які ухвалюються у підготовчому засіданні, врегульовано статтями 198, 200 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 198 ЦПК підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Можливість залишення позовної заяви без розгляду за результатами підготовчого судового засідання передбачена пунктом першим частини другої статті 200 ЦПК.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 2 ЦПК України основним засадами (принципами) цивільного судочинства є гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до частин першої та другої статті 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео - та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу - таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 248 ЦПК України у судовому засіданні секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В пункті 35 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначено, що фіксування судового процесу є однією з гарантій його гласності як основоположного принципу правосуддя. Це означає обов`язковість процесуального оформлення документів, які фіксують процесуальні дії суду, сторін та інших учасників цивільного процесу, а також обставини (факти) при розгляді справи. У зв`язку з цим суди мають забезпечити суворе виконання вимог статей ЦПК про порядок складання та оформлення журналів і протоколів та їх зміст.

З матеріалів справи вбачається, що судом не виконані наведені норми ЦПК та фіксування судового засідання від 04 вересня 2019 року не проводилось.

Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пункту 2 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті).

Не виконання судом першої інстанції наведених норм ЦПК унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя О.В. Локтіонова

Суддя Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року