Справа № 215/1562/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Махоні Н.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників: позивача ОСОБА_17,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №8 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу цивільну справу №215/1562/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізького ботанічного саду НАН України про стягнення компенсації за додаткову соціальну відпустку, середнього заробітку за весь час затримки,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 у березні 2019 року звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з Криворізького ботанічного саду НАН України на її користь компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку у розмірі 1 517 грн. 80 коп. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення у розмірі 51 150 грн. 60 коп.

16.04.2019 р. на виконання ухвали суду від 28.03.2019 р. ОСОБА_1 подала до суду уточнення позовних вимог, а також просила стягнути з Криворізького ботанічного саду НАН України на її користь 768 грн. 40 коп. витрат на судовий збір.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона працювала у Криворізькому ботанічному саду НАН України на посаді бухгалтера з 17.11.2016 р. Наказом від 12.06.2018 р. № 38/к її звільнено за власним бажанням на підставі її особистої заяви. Остаточний розрахунок проведено 13.06.2019 р. у зв`язку із тим, що вона у період з 08.06.2018 р. по 12.06.2018 р. перебувала на лікарняному.

У суму виплат заробітної плати при звільненні, яку було здійснено за видатковим касовим ордером від 13.06.2018 р. № 14 входить: заробітна плата за період роботи з 01.06.2018 р. по 08.06.2018 р. у сумі 1 137 грн. 46 коп.; оплата лікарняного листа з 08.06.2018 р. по 12.06.2018 р. у сумі 569 грн. 25 коп.; компенсація за невикористану щорічну основну відпустку в кількості 30 календарних днів у розмірі 3 665 грн. 48 коп.. Однак в дану виплату не була нарахована та не виплачена компенсація за невикористану додаткову соціальну відпустку як «одинокій матері, яка виховує дитину без батька». Хоча 12.06.2018 р. нею було надано довідку зі школи про те, що батько дитини не бере участі у вихованні та навчанні дитини. На час звільнення додаткову соціальну відпустку як одинокій матері, яка виховує дитину без батька за 2018 рік вона не використала, що підтверджено довідкою адміністрації Криворізького ботанічного саду НАН України за № 349 від 04.12.2018 р.. На її запитання чому не враховано та не виплачено компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку, як «одинокій матері, яка виховує дитину без батька», їй адміністрація повідомила, що вона не має права на дану пільгу.

Статус одинокої матері, яка виховує дитину без батька у зв`язку з розлученням вона підтверджувала у 2017 р. надавши адміністрації Криворізького ботанічного саду НАН України необхідні документи, а саме: свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про розірвання шлюбу; довідку з дошкільного закладу про те, що батько дитини не бере участі у вихованні та навчанні дитини. Відповідно до наказу від 17.10.2017 р. № 72-в їй було надано додаткову соціальну відпустку на 10 календарних днів з 18.10.2017 р. по 27.10.2017 р. Тому вважає, що їй безпідставно було відмовлено у виплаті компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку у 2018 р..

Ухвалою суду від 28.03.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Криворізького ботанічного саду НАН України про стягнення компенсації за додаткову соціальну відпустку, середнього заробітку за весь час затримки залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 28.03.2019 р. позивач ОСОБА_1 16.04.2019 р. подала до суду уточнення позовних вимог з додатками (вх.№ 7208 від 16.04.2019 р.).

Ухвалою суду від 26.04.2019 р. відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.07.2019 р..

24.05.2019 р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву з додатками та клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (вх.№ 9684 від 24.05.2019 р.).

У судовому засіданні 16.07.2019 р. клопотання представника відповідача про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , після з`ясування думки позивача, представника позивача, задоволено. У зв`язку із цим по справі оголошено перерву до 10.09.2019 р. для виклику свідків.

09.08.2019 р. представником відповідача подано до суду клопотання про виклик свідка ОСОБА_6 (вх.№ 14517 від 09.08.2019 р.).

05.09.2019 р. представником відповідача подано до суду клопотання про залучення додаткових доказів (вх.№ 14549 від 05.09.2019 р.).

У судовому засіданні 10.09.2019 р. клопотання представника відповідача про виклик свідка ОСОБА_6 та клопотання про залучення додаткових доказів, після з`ясування думки позивача та представника позивача, задоволено. Допитано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 і оголошено перерву перед дослідженням письмових матеріалів справи до 17.10.2019 р..

09.10.2019 р. представник відповідача подав до суду клопотання про залучення додаткових доказів (вх.№ 14549 18696 від 09.10.2019 р.).

У судовому засіданні 17.10.2019 р. клопотання представника відповідача про залучення додаткових доказів, після з`ясування думки позивача та представника позивача, задоволено. Оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено сторін про дату виготовлення повного рішення.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у заявленому розмірі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві на позовну заяву посилається на те, що право на додаткову відпустку мають одинокі матері, а саме: жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька дитини зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька.

ОСОБА_1 народила сина перебуваючи у шлюбі, але на час звільнення з КБС НАН України за ст. 38 КзПП України її статус, як матері, що виховує дитину в 2018 році без батька був не визначений. КБС НАН України не отримував у 2018 р. від ОСОБА_1 до її звільнення 12.06.2018 р. будь-яких документів, підтверджуючих її статус одинокої матері. ОСОБА_1 , 17.11.2016 р. була прийнята на посаду бухгалтера, до посадових обов`язків якого входило нарахування та здійснення всіх видів виплат працівникам КБС НАН України, у т.ч. і компенсації за невикористанні відпустки. У 2017 р. ОСОБА_1 надала до відділу кадрів КБС НАН України копію свідоцтва про народження дитини, копію свідоцтва про шлюб з відміткою на ньому про припинення шлюбу та довідку з КДНЗ № 158. На підставі вищезазначених документів відповідно до наказу від 17.10.2017 р. № 72-в, останній було надано соціальну відпустку в 2017 р. строком на 10 календарних днів з 18.10.2017 р. по 27.10.2017 р.

12.06.2018 р. ОСОБА_1 подала заяву про звільнення по догляду за дитиною віком до 14 років, яка була зареєстрована в журналі вхідної документації КБС НАН України секретарем директора ОСОБА_5 в присутності самого заявника. Будь-яких документів, які б підтверджували статус матері, яка виховує дитину в 2018 р. без батька, до моменту звільнення - 12.06.2018 р. до КБС НАН України не надходило.

Керуючись листом Міністерства соціальної політики від 30.05.2014 р. № 193/13/123-14, адміністрація КБС НАН України неодноразово протягом 2018 р. зверталась до ОСОБА_1 із пропозицією надати документи, які підтверджують статус матері, яка виховує дитину сама, однак остання не надала їх навіть у день звільнення. Обов`язок надання цих документів, зокрема довідки з навчального закладу, обумовлений не тільки змістом листа Мінсоцполітики, а й тим, що в 2017 р. та 2018 р. дитина ОСОБА_1 перебувала в різних навчальних закладах, а саме: у 2017 році - КДНЗ № 158, а в 2018 р. - КЗШ № 110.

КБС НАН України обґрунтовано виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 , яка обізнана в необхідності надання документів для отримання особистої вигоди/блага (відпустка або компенсація) та зацікавлена у її наданні, зазначені документи не подає, та вона змінила статус і на момент звільнення вже не є одинокою матір`ю, тобто батько став брати участь у вихованні дитини, а отже, вона втратила право на отримання соціальної відпустки чи компенсації за неї на момент звільнення, відтак у КБС були відсутні правові підстави для надання ОСОБА_1 додаткової соціальної відпустки у 2018 р. або компенсації за її невикористання.

13.06.2018 р. після звільнення ОСОБА_1 принесла до відділу кадрів КБС НАН України довідку № 76 від 29.05.2018 р. з КЗШ № 110 про неучасть батька дитини у вихованні та акт від 30.03.2018 р. із підписами жителів будинку, що дитина дійсно проживає з матір`ю за даною адресою, затверджений майстром та директором управляючої компанії «УЮТ-2011», в якому після підписання мешканцями будинку та затвердження УК «УЮТ-2011» дописано іншими чорнилами інформацію, що батько участі у вихованні дитини не бере. Вказані документи були зареєстровані в журналі вхідної документації КБС НАН України за вхідним номером, датою та часом отримання: 13.06.2018 р. о 15 год. 20 хв., що підтверджується копією журналу вхідної кореспонденції та також письмовими поясненнями начальника відділу кадрів КБС НАН України ОСОБА_18.

Крім цього, КБС НАН України вважає, що цих документів недостатньо для підтвердження статусу матері, яка самостійно виховує дитину, оскільки на відміну від рішення суду, довідка навчального закладу не враховує думку батька з приводу неприйняття ним участі у вихованні дитини та стосується лише частини життя дитини, а саме - часу її перебування в дитячому навчальному закладі. Вирішувати питання про прийняття чи неприйняття участі батьком у вихованні дитини поза межами навчального закладу, зокрема в ранковий та вечірній час, вихідні та святкові дні, навчальний заклад не може, оскільки в цей час дитина перебуває поза межами його контролю. Окрім того, на момент звільнення , тобто станом на 12.06.2018 р., КБС НАН України не отримував від ОСОБА_1 будь-яких документів, що підтверджували б її статус матері, що самостійно виховує дитину у 2018 р., незважаючи на неодноразові нагадування ОСОБА_1 начальником відділу кадрів КБС НАН України ОСОБА_18 про необхідність оновити документи щодо участі батька дитини у її вихованні.

На момент надання вищевказаних документів - 13.06.2018 р. ОСОБА_1 у КБС НАН України не працювала, а тому у КБС НАН України, відповідно до приписів законодавства, не було підстав та права для надання відпуски та/або виплати компенсації за її невикористання особі, яка не перебуває в трудових відносинах та не працює в КБС НАН України.

Зважаючи, що додаткова відпустка надається один раз протягом календарного року незалежно від відпрацьованого часу, та враховуючи звернення ОСОБА_1 , з метою вирішення питання роботодавцем ОСОБА_1 за новим місцем роботи стосовно її права на додаткову відпустку в 2018 р., КБС НАН України була надана довідка № 229 від 13.06.2018 р. про те, що вона працюючи в Криворізькому ботанічному саду НАН України не використала соціальну пільгову відпустку за період 2018 р. Однак зазначена довідка не надає оцінки та не підтверджує права ОСОБА_1 на отримання додаткової відпустки у КБС НАН України в 2018 р., вона лише констатує, що за попереднім місцем роботи така відпустка останній не надавалась.

У жовтні - листопаді 2018 р. ОСОБА_1 зверталась до Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради та до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради зі скаргами щодо невиплати їй компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку при звільненні. Вказані скарги були залишені без задоволення.

Правомірність рішення КБС НАН України стосовно ОСОБА_1 підтверджена також постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 16.01.2019 р. у справі про притягнення ОСОБА_3 директора КБС НАН України до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 р. у справі за позовом КБС НАН України до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування, а саме: припису №ДН2241/261/АВ/П від 13.12.2018 р.; постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №№ДН2241/261/АВ/ІП -ФС/876 від 26.12.2018 р.; постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН2241/261/АВ/МГ-ФС/877 від 26.12.2018 р.

Вищевказані постанова та рішення суду набрали законної сили. Таким чином, наразі існують судові рішення якими встановлено, що в діях першого керівника КБС НАН України відсутній склад правопорушення, який є підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення компенсації за додаткову соціальну відпустку та середнього заробітку за весь час затримки та виникнення обов`язку у КБС НАН України щодо виплати компенсації і ця обставина не потребує додаткового доказування (а.с 30-34).

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до запису у її трудовій книжці 17.11.2016 р. була прийнята до Криворізького ботанічного саду НАН України на посаду бухгалтера на підставі особистої заяви та відповідно до наказу від 16.11.2016 р. № 50-к. 15.11.2017 р. була переведена на посаду провідного бухгалтера відділу бухгалтерії. В подальшому 02.04.2018 р. була переведена на посаду головного економіста (а.с.16-18).

Статус одинокої матері, яка виховує дитину без батька у зв`язку з розлученням ОСОБА_1 у 2017 році підтвердила, надавши до адміністрації КБС НАН України необхідні документи, а саме: свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про розірвання шлюбу та довідку з дошкільного закладу про те, що батько дитини не бере участі у вихованні та навчанні дитини.

Відповідно до наказу від 17.10.2017 р. № 72-в ОСОБА_1 було надано додаткову соціальну відпустку на 10 календарних днів з 18.10.2017 р. по 27.10.2017 р. (а.с.39 зворот.).

12.06.2018 р. ОСОБА_1 подала директорові КБС НАН України заяву про звільнення її з посади головного економіста з 12.06.2018 р., за власним бажанням відповідно до ст.. 38 КЗпП України по догляду за дитиною до 14 років, яка була зареєстрована за вх.№74 від 12.06.2018 р. (а.с.51).

Згідно з наказом від 12.06.2019 р. № 38/к підписаного директором Криворізького ботанічного саду НАН України ОСОБА_3 . та начальником відділу кадрів ОСОБА_18, Ласка К.І., головного економіста, звільнено 12.06.2018 р. за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України по догляду за дитиною до досягнення нею 14 років. Підстава заява ОСОБА_1 від 12.06.2018 р. Провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 та виплатити компенсацію за невикористану щорічну тарифну відпустку за період роботи з 17.11.2016 р. по 12.06.2018 р. у кількості 30 календарних днів. ОСОБА_1 з наказом ознайомлена 13.06.2018 р. (а.с.19).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 13.06.2018 р. ОСОБА_1 отримала 3 665 грн. 48 коп. заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну тарифну відпустку за період з 17.11.2016 р. по 12.06.2018 р. (а.с.61).

13.06.2018 р. за вих.№229 ОСОБА_1 начальником відділу кадрів ОСОБА_18 КБС НАН України було видано довідку про те, що вона працюючи в КБС НАН України не використала соціальну пільгову відпустку за період 2018 р. (а.с. 50).

В копії особової картки працівника ОСОБА_1 в графі родинний стан зазначено: розлучена; син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 39).

Згідно з копією журналу реєстрації вхідних документів ОСОБА_1 , 13.06.2018 р . подала до КБС НАН України: довідку КЗШ І-ІІІ ступенів № 110 Криворізької міської ради Дніпропетровської області про те, що ОСОБА_9 , 2011 р.н., дійсно навчається у 1-Б класі КЗШ І-ІІІ ступенів № 110 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. За час навчання батько учня не приймав участі у вихованні дитини, не відвідував батьківські збори, не з`являвся до школи; акт посвідчений директором ТОВ «УЮТ-2011» ОСОБА_19 та майстром дільниці ТОВ «УЮТ-2011» Гріб Н.Ю., який підписаний лише мешканкою будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_12 , відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно проживає разом із своїм сином ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Батько дитини - ОСОБА_13 у вихованні дитини участі не приймає. (а.с.42-44, 45, 46).

Відповідно до письмових пояснень начальника відділу кадрів ОСОБА_20 вона не врахувала ОСОБА_1 10 календарних днів соціальної пільгової відпуски, як жінці, що має статус «одинока мати», оскільки остання на момент її звільнення, а саме 12.06.2018 р., документів, підтверджуючих її статус «одинокої матері» та право на отримання соціальної пільгової відпустки, не надавала (а.с.67-68).

Згідно з листом від 10.12.2018 р. вих.№ ЛА-8716213-11/04 Управлінням з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було розглянуло звернення ОСОБА_1 стосовно можливих порушень законодавства про працю в частині неповного розрахунку при звільненні адміністрацією Криворізького ботанічного саду НАН України шляхом проведення позапланового заходу - інспекційного відвідування дотримання вимог законодавства про працю з питань повноти, своєчасності нарахування і виплати остаточного розрахунку. В ході інспекційного відвідування було встановлено порушення вимог ст. 12 Закону України «Про оплату праці» та ч. 1 ст. 83 КЗпП України, а саме 13.06.2018 р., в день проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 було надано довідку з дошкільного закладу про те, що батько дитини не бере участі у вихованні та навчанні дитини (а.с.8-9).

За результатами інспекційного відвідування керівнику КБС НАН України був винесений припис на усунення виявлених порушень та складений протокол про адміністративне правопорушення, який переданий на розгляд до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. (а.с. 21).

Відповідно до постанови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 16.01.2019 р., яка набрала законної сили 11.03.2019 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: у суму виплат заробітної плати при звільненні ОСОБА_1 , яке було здійснено видатковим касовим ордером від 13.06.2018 р. не нараховано та не виплачено компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку, як «одинока мати, яка виховує дитину без батька» у відношенні ОСОБА_3 закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 35-36).

Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 р. позовну заяву Криворізького ботанічного саду Національної академії наук України до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування, а саме: припису №ДН2241/261/АВ/П від 13.12.2018 р.; постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №№ДН2241/261/АВ/ІП -ФС/876 від 26.12.2018 р.; постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН2241/261/АВ/МГ-ФС/877 від 26.12.2018 р. - задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2241/261/АВ/П від 13.12.2018 р. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2241/261/АВДП-ФС/876 від 26.12.2018 р. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2241/261/АВ/МГ-ФС/877 від 26.12.2018 р. (а.с.97-101).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , пояснила, що працює секретарем директора КБС НАН України. 12.06.2018 р. ОСОБА_1 принесла заяву про звільнення за власним бажанням, яку вона зареєструвала в журналі вхідної кореспонденції, а 13.06.2018 р. о 15 год. 20 хв. ОСОБА_1 принесла довідку зі школи та акт з місця проживання, які вона також зареєструвала у журналі вхідної кореспонденції.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснила, що працює провідним інженером з охорони праці КБС НАН України. Вказує, що особисто бачила, як ОСОБА_1 13.06.2018 р. приходила до приймальні директора та давала секретарю документи, а саме довідку зі школи та акт ТОВ «УЮТ-2011» про те, що батько з дитиною не проживає. Коли здавала ці документи вже була звільнена за власним бажанням. 12.06.2018 р. ОСОБА_1 вона не бачила, оскільки у той день у себе в кабінеті не була.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що 12.06.2018 р. здавала секретарю заяву про звільнення, а в кадри довідку та акт. 13.06.2018 р. після обіду вона приходила до КБС НАН України за розрахунком та трудовою книжкою. На реєстрацію до секретаря 13.06.2018 р. нічого не приносила. З проханням поставити дату та вхідний номер на документах не зверталась.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 74 Кодексу законів про працю України передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» визначено такий вид відпустки як соціальна, до якої зокрема віднесено і додаткову відпустку працівникам, які мають дітей.

В силу ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину.

Державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР, а також регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статті 19 вказаного Закону жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, одинокій матері, батьку, який виховує дитину без матері (у тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла дитину під опіку, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України). За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 182-1 КЗпП України, відповідно до якої додатково встановлено, що зазначена відпустка надається понад щорічні відпустки, передбачені статтями 75 і 76 цього Кодексу, а також понад щорічні відпустки, встановлені іншими законами та нормативно-правовими актами, і переноситься на інший період або продовжується у порядку, визначеному статтею 80 цього Кодексу.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визнано, що одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Пункт 5 частини тринадцятої статті 10 Закону України «Про відпустки» визначає одиноку матір як таку, яка виховує дитину без батька.

На виконання доручення Прем`єр-міністра України було дано роз`яснення стосовно неузгодженості деяких норм трудового законодавства листом Міністерства праці та соціальної політики України від 26 липня 2010 року №2650/0/10-10/13, яким встановлено наступне.

Оскільки пункт 5 частин тринадцятої статті 10 Закону України "Про відпустки" визначає одиноку матір як таку, що виховує дитину без батька, факт змісту (аліментів) для надання відпустки значення не має.

Відтак, право на додаткову відпустку мають наступні одинокі матері: жінка, яка не перебуває в шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, що виховує дитину без батька (у тому числі і розлучена жінка, що виховує дитину без батька).

Якщо жінка дійсно є самотньою матір`ю, тобто не перебуває в шлюбі і у свідоцтві про народження дитини відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблений в установленому порядку за її вказівкою, або вдовою, то вона має право на вищезгадану відпустку.

Чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред`явити жінці, що виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки.

Тому для підтвердження права на вказану відпустку в даному випадку працедавцеві має бути пред`явлений будь-який офіційно складений, оформлений і засвідчений в установленому порядку документ, в якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини.

Зокрема, такими документами, наприклад, можуть бути: рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав; ухвала суду або постанова слідчого про розшук відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів; акт складений соціально-побутовою комісією, створеною первинною профспілковою організацією або будь-якою іншою комісією, створеною на підприємстві, в установі, організації, або акт дослідження комітетом самоорганізації населення, в якому із слів сусідів (за наявності їх підписів в акті) підтверджується факт відсутності участі батька у вихованні дитини; довідка з школи про те, що батько не бере участь у вихованні дитини (не спілкується з учителями, не забирає дитину додому, не бере участь у батьківських зборах) і т. п.

Для набуття права на таку відпустку працівник зобов`язаний подати роботодавцеві докази про наявність дитини, про те, що такий працівник є одинокою матір`ю та що така мати виховує дитину без участі батька. При цьому слід звернути увагу, що для надання пільг і гарантій, установлених трудовим законодавством щодо відпусток, факт утримання (аліменти) значення не має, бо в пункті 5 частини дванадцятої статті 10 Закону визначено одиноку матір як таку, яка без батька дитину лише виховує.

Положеннями частини 2 статті 24 КЗпП України обов`язок надання «інших документів» при влаштуванні на роботу покладений на працівника.

Згідно з приписами статті 25 КЗпП України при укладенні трудового договору забороняється вимагати від осіб, які поступають на роботу, відомості про їх партійну і національну приналежність, походження, реєстрацію місця проживання чи перебування та документи, подання яких не передбачено законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була прийнята до КБС НАН України на посаду бухгалтера з 17.11.2016 р. на підставі особистої заяви та відповідно до наказу від 16.11.2016 № 50-к.

12.06.2018 р. ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі особистої заяви відповідно до наказу про звільнення від 12.06.2018 р. №38/к, остаточний розрахунок проведено 13.06.2018 р. у зв`язку з тим, що вона у період з 08.06.2018 р. по 12.06.2018 р. перебувала на лікарняному.

У суму виплати заробітної плати при звільненні, яке було здійснено видатковим касовим ордером від 13.06.2018 р. № 14 входила: заробітна плата; компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за період з 17.11.2016 р. по 12.06.2018 р. у розмірі 3 665,48 грн.

На підтвердження свого статусу одинокої матері, 13.06.2018 р. , тобто вже після звільнення, ОСОБА_1 було надано: довідку № 76 від 29.05.2018 р. з загальноосвітньої школи № 110 про те, що батько не приймає участі у вихованні дитини та акт від 30.03.2018 р. з підписом лише жительки будинку ОСОБА_12 , що дитина дійсно проживає з матір`ю за даною адресою, затверджений майстром та директором управляючої компанії «УЮТ-2011», в якому після підписання мешканцями будинку та затвердження УК «УЮТ-2011» дописано іншими чорнилами інформацію, що батько участі у вихованні дитини не приймає. Підписи інших мешканців будинку, що складали акт, а саме: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - відсутні.

Факт надання зазначеної довідки ОСОБА_1 до 13.06.2018 р. у будь-яку іншу дату, яка передувала даті звільнення останньої, відповідачем не надано та у судовому засіданні не доведено будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Також в матеріалах справи міститься постанова Тернівського районного суду від 16.01.2019 р. у справі №215/5887/18, відповідно до якої чітко визначено, що статус ОСОБА_1 як жінки, яка виховує дитину без батька є тимчасовим, оскільки батько може в будь-який час виявити бажання брати участь у вихованні дитини.

Зазначена постанова була оскаржена в апеляційному порядку, та відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного суду від 11.03.2019 р. набрала законної сили тією ж датою.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладені вище обставини, у суду відсутні підстави для незастосування наведеного вище судового рішення в сенсі встановленої останнім преюдиції щодо тимчасового статусу жінки, яка виховує дитину без батька.

Також оцінюючи акт мешканців будинку від 30.03.2018 р., в якому засвідчено директором управляючої компанії «УЮТ-2011» та сусідами факт виховання ОСОБА_1 дитини самостійно, варто наголосити таке.

Будинковий комітет не є компетентним органом, який має право з`ясовувати, а тим більше посвідчувати факт участі батьків у вихованні дитини. А інформація про те, що дитина проживає за однією адресою з матір`ю, не дає достатніх підстав стверджувати, що батько не бере участі у її вихованні.

Не можуть вважатись достатньо достовірними і відомості про відсутність участі батька у вихованні дитини, які містяться в наданих навчальними закладами довідках, оскільки дитина не перебувала під наглядом вчителів безперервно. Інформації про те чи спілкувався батько з дитиною в позашкільний час, у святкові та вихідні дні, а також під час канікул довідка із школи не містить. Також довідка не містить інформації, чи повідомлявся батько про дату батьківських зборів, оскільки він проживає за іншою адресою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 затверджено типове положення про комісію з питань захисту прав дитини.

Комісія відповідно до покладених на неї завдань розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема участь одного з батьків у вихованні дитини. Відповідно до п.9 типового положення комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує їх виконання.

Таким чином, компетентним органом, який може вирішувати дане питання є колегіальний орган - комісія з питань захисту прав дитини, який приймає відповідне рішення. Такого рішення комісії з питань захисту дитини ОСОБА_1 не надала.

Також ОСОБА_1 не надавались рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав; ухвала суду або постанова слідчого про розшук відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів, а також про ухиляння батька від їх сплати тощо.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд, оцінюючи докази та пояснення сторін, відтак, з огляду на їх належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; беручи до уваги, що позивачка, працюючи в Криворізькому ботанічному саду Національної академії наук України у порушення вимог частини 2 статті 24 КЗпП України не подавала до звільнення належних доказів на підтвердження того, що вона у 2018 р. виховувала дитину без участі батька, а відповідач як роботодавець відповідно до положень статті 25 КЗпП України такі документи не вправі вимагати, відтак у роботодавця не було підстав нараховувати компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки при звільненні. Крім того, навіть після звернення до суду, ОСОБА_1 належних і допустимих доказів того, що вона виховує дитину без участі батька не подала, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, та, зокрема те, що в даній справі позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки є похідною від позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку, суд, дійшовши висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку у зв`язку з неподанням доказів на підтвердження того, що вона у 2018 р. виховувала дитину без участі батька, вважає позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5, 12, 13 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Криворізького ботанічного саду НАН України про стягнення компенсації за додаткову соціальну відпустку, середнього заробітку за весь час затримки - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне судове рішення складено 22.10.2019 р..

Суддя