Провадження № 2/760/6829/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом і просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Посилаються в позові на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані вони, а також відповідач, який є сином ОСОБА_2

10 червня 2000 року між ним, позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Фактично шлюбні відносини припинені 18 листопада 2008 року, і з того часу дружина та син припинили мешкати за адресою: АДРЕСА_1 , та переїхали в квартиру АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_4

Відповідач з 2008 року не проживає в спірній квартирі, має інше житло, однак добровільно не бажає зніматися з місця реєстрації, у зв`язку з чим у них виникають додаткові розходи на сплату комунальних послуг, а також деякі труднощі пов`язані з управлінням майном.

Виходячи з цього, просять задовольнити позов.

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі 26 серпня 2019 року.

Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не надав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 25 грудня 1998 року, виданим Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва в квартирі. Окрім позивачів, зареєстрований син позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , 2001 року народження.

Актами про непроживання особи за місцем реєстрації від 23 листопада 2016 року, 25 січня 2017 року, 26 квітня 2017 року, 18 липня 2017 року, 07 листопада 2017 року, 27 грудня 2017 року, 27 березня 2018 року, 25 червня 2018 року, 27 вересня 2018 року, 22 березня 2019 року, 27 серпня 2019 року встановлено, що відповідач, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не проживає за вказаною адресою з 22 листопада 2008 року.

/ а.с. 6 - 21, 34 /

Відповідач, отримавши копію позовної заяви, не надавши відзиву на позов, приведені в позов іобстаивни не спростував

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у разі виникнення спору між власником та членами сім`ї власника суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України.

Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою ст. 391 ЦК встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду, позивачі зазначають, що відповідач не має потреби в даному житлі.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків.

За змістом ч.1 ст.77, ч.1 ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В ч.1 ст.80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач, отримавши копію позову та не надавши відзиву на позов, приведених у ньому обставин не спростував, доказів протилежного не надав.

За таких обставин та викладеного вище, тривалого непроживання відповідача в спірному житловому приміщенні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів сплаченої ним суми судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 64, 65, 156 ЖК України , ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 768, 40 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шереметьєва