Провадження № 2/369/187/19
10.10.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Заїка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні майном,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні майном, посилаючись на те, що їй, ОСОБА_3 , а також її колишньому чоловікові ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить жилий будинок загальною площею 293,3 кв.м., житловою площею 110,1 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
26 червня 2015 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/7749/15-ц, будинок між ними з відповідачем був поділений у рівних частках, по Ѕ частині будинку кожному.
З 11 вересня 2013 року між нею і ОСОБА_2 шлюб був розірваний.
З 15 лютого 2014 року вона уклала шлюбні відносини і змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .
Починаючи з 2016 року, її колишній чоловік відповідач у справі, маючи доступ до будинку, що є у їхній спільній власності, почав чинити перешкоди у користуванні, постійно змінюючи замки від вхідних дверей, підселяючи без її згоди квартирантів, знайомих людей, які в подальшому разом з відповідачем обмежують їй доступ до будинку.
Вона не може потрапити до будинку, і при намаганні зв`язатись з відповідачем, останній повідомляє, що впускати її не буде, через вікно вона побачила що зникли її речі та речі, що були куплені ними в шлюбі.
На даний час вона не має змоги потрапити до будинку, і при зверненні із заявою до правоохоронних органів, їй повідомлено про необхідність вирішення спору в судовому порядку.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила вселити її у будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні будинком АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , та передати ключі від вхідних дверей та міжкімнатних дверей.
У судове засідання позивач і представник позивача не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи представник позивача повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності,
У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином.
Оскільки представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про поділ майна подружжя, визнання права власності, виселення, визнання договору недійсним, відшкодування шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання права власності, позов ОСОБА_2 і зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині жилого будинку за кожним загальною площею 293,3 кв.м., житловою площею 110,1 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та по 1/2 частині земельної ділянки за кожним площею 0,142 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Віта АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні жилим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначала, що починаючи з 2016 року її колишній чоловік відповідач у справі, маючи доступ до будинку, що є у їхній спільній власності, почав чинити перешкоди у користуванні, постійно змінюючи замки від вхідних дверей, підселяючи без її згоди квартирантів, знайомих людей, які в подальшому разом з відповідачем обмежують їй доступ до будинку. Вона не може потрапити до будинку, і при намаганні зв`язатись з відповідачем, останній повідомляє, що впускати її не буде, через вікно вона побачила що зникли її речі та речі, що були куплені ними в шлюбі.
Однак, позивач ОСОБА_1 в позовній заяві відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не довела заявлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.
З наявних матеріалів справи вбачається, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 надала суду копію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2015 року, копію Висновку інспектора Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Русакова О.В. від 16 квітня 2016 року, копію Висновку дільничного офіцера поліції Києво-Святошинського ВП ст. лейтенанта поліції Шевчук В.В. від 12 січня 2018 року.
У вказаному Висновку інспектора Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Русакова О.В. від 16 квітня 2016 року зазначається, що 17 квітня 2016 року надійшла письмова заява від ОСОБА_1 з приводу протиправних дій колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме, що він зі слів заявниці проник до будинку спільного користування та замінив вхідні замки до помешкання. Під час опитування ОСОБА_2 не заперечував того факту, що 10 квітня 2016 року він разом з своїм знайомим ОСОБА_9 приїхав до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак потрапити до будинку він не зміг, і ним було прийнято рішення змінити вхідні замки до помешкання з подальшою передачею ключа співвласниці будинку. Коли він зайшов до будинку, то побачив безлад, не було техніки, посуду, меблів, іншого майна, з будинку він нічого не забирав.
У Висновку дільничного офіцера поліції Києво-Святошинського ВП ст. лейтенанта поліції Шевчук В.В. від 12 січня 2018 року лише зазначається, що 10 січня 2018 року надійшла заява ОСОБА_1 з приводу протиправних дій з боку колишнього чоловіка, який не дає змоги користуватися будинком АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 .
З вищевказаних Висновків по заяві ОСОБА_1 від 16 квітня 2016 року і від 12 січня 2018 року суд дійшов висновку, що вказані матеріали не містять встановлених фактів про порушення відповідачем прав позивача ОСОБА_1 у зв`язку із зверненням до суду з вказаним позовом, і наявні матеріали не містять належних і достовірних доказів, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права користування жилим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, суд зазначає, що вказані Висновки постановлені задовго до подання позивачкою позову до суду, а саме 16 квітня 2016 року та 12 січня 2018 року. А з позовом до суду позивач ОСОБА_1 звернулась лише 16 листопада 2018 року.
Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
З`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не надала суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні майном.
За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову.
Керуючись ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні майном відмовити.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.