Справа № 188/1234/19
Провадження № 2/188/508/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про надання строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй на час смерті майно вона заповіла позивачу. Позивачу було невідомо про існування заповіту. Інші спадкоємці відсутні. Позивач 23.07.2019 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку з пропуском нею строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України.

На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач просить суд визначити їй додатковий строк достатній для прийняття спадщини за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі і судові витрати залишити на ній.

Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 01.11.2018 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцеві на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 , виданого 29.11.2005 колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.13).

ОСОБА_2 23.08.2007 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно своїй доньці ОСОБА_1 , позивачу у справі. Заповіт посвідчений секретарем Васильківської сільської ради Петропавлівського району та зареєстрований в реєстрі за № 44 (а.с. 17).

Мати позивача на день смерті проживала та була зареєстрована одна за адресою АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка № 591, видана 15.07.2019 Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 22).

Інші спадкоємці, брат позивача ОСОБА_3 та батько позивача ОСОБА_4 померли, який є чоловіком померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 29.07.1999 Заокським районним РАГС Тульської області (а.с. 18), свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 01.06.2005 виконкомом Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.19) та свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 28.06.1977 Пестушвським РАГС Короганського району Бєлгородської області (а.с. 9).

Родинний зв`язок позивача та спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 , виданим 04.11.1978 року, де матір`ю позивача зазначена ОСОБА_2 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим 17.12.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровуська, відповідно до якого ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 , і після реєстрації шлюбу взяла собі прізвище чоловіка « ОСОБА_7 » (а.с. 10).

Позивач з літа 2018 року через загострення хвороби матері змушена була госпіталізувати її до Дніпропетровської обласної психіатричної лікарні, де вона і знаходилась до дня смерті. Проживаючи в м. Дніпро, позивач систематично її провідувала, закупала необхідні ліки, продукти до самої смерті матері.

Позивач не знала про наявність заповіту до липня 2019 року, коли випадково знайшла його під час прибирання у квартирі померлої матері.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1222 ЦК України визначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

23.07.2019 позивач особисто звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з питання оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус того ж дня виніс постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, що вбачається з копії постанови (а.с. 23).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1).

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у якому вказала, що строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин і суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

У листі Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Вказаним листом визначений також і перелік причин пропуску строку, які можуть бути визнані судом поважними, а саме: «…тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних силах України тощо…». Цей перелік не є вичерпним.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд дійшов висновку, що причина пропуску позивачем строку прийняття спадщини за заповітом викликана об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, оскільки вона не знала про існування заповіту на її користь, вважала, що мати заповіла своє майно онуці доньці її брата.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Суд бере до уваги також ту обставину, що у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейським Судом з прав людини розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами були майнові права, наприклад, набуте на підставі заповіту право на одержання орендної плати (ренти) за користування земельною ділянкою (ухвала щодо прийнятності заяви № 10741/84 S. v. the United Kingdom від 13 грудня 1984 р.). Отже, у разі відмови у вимозі позивачу про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, на думку суду, буде допущене порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право фізичних та юридичних осіб на вільне володіння своїм майном.

Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Позов є немайнового характеру, тому відповідно до вимог пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн., про що до позову додана квитанція банку від 02.09.2019 (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити та залишити судові витрати на ній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220-1223,1225, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, код ЄДРЮО 04339066, місце розташування: вул. Першотравнева, 182, с. Миколаївка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, про надання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі шістдесят днів з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда