Справа №442/6583/19
Провадження №2/442/1712/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Чолавін Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що13 жовтня 2017 року між нею та виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради в особі міського голови Кучми Тараса Ярославовича було укладено договір, предметом якого є особистий строковий сервітут на територію в АДРЕСА_1 площею 9,0 кв.м. На цій території нею вимушено було проведено реконструкцію приміщення, та зведено нежитлову будівлю загальною площею 8,9 кв.м. Під час проведення будівельних робіт були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми.

Після завершення будівництва був виготовлений технічний паспорт з відміткою про проведене технічне обстеження, згідно якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта. Будь-яких претензій щодо цих дій до неї не було. Власник також не заперечив, однак зареєструвати згаданий об`єкт відмовився з формальних підстав. Відтак реалізувати своє право, передбачене п.4.4.5 Договору вона не змогла. Відповідальним особами Дрогобицької міської ради та її виконкому їй було запропоновано звернутись до суду із позовом та встановити своє право власності таким чином.

В судове засідання позивач не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави, викладені в заяві. Просила задоволити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність не надав. На підставі вище вказаних обставин, суд проводить заочний розгляд даної справи та обмежується доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд враховує таке.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 13 жовтня 2017 року між позивачем, ОСОБА_1 , та виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради в особі міського голови Кучми Т.Я. було укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту на територію (об`єкт благоустрою) в АДРЕСА_1 площею 9,0 кв.м.

На цій території позивачем згідно паспорту прив`язки було встановлено споруду для здійснення підприємницької діяльності, а згодом проведено реконструкцію, і зведено нежитлову будівлю загальною площею 8,9 кв.м.

Під час проведення будівельних робіт були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми.

Після завершення будівництва був виготовлений технічний паспорт з відміткою про проведене технічне обстеження, згідно якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта.

Задля дотримання умов Договору та вимог Закону, позивачка 16 серпня 2019 року звернулася до відповідача із заявою про прийняття Декларації про введення в експлуатацію та видачу права власності, на що їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду.

Відтак, ОСОБА_2 відповідно до ст.16 ЦК України обрала один із способів захисту цивільних прав та інтересів - звернення до суду.

Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦК України кожна особа має таке право. За документами, наявними в матеріалах справи, реалізація такого права була зумовлена діями сторони відповідача. При цьому, відповідач не заперечував, щодо власне обрання позивачем шляху судового захисту.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В сукупності наведені вище докази та відсутність негативного відзиву власника земельної ділянки, свідчать про можливість задоволення вимог позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю загальною площею 8,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Медведик Л.О.