Справа № 545/2117/19
Провадження № 2/545/1072/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетій А.Г.

за участю секретаря Кудря А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Полтаської районної державної адміністрації, про позбавлення права користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Полтаської районної державної адміністрації, про позбавлення права користування житлом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі продажу від 11 липня 2005 року, належить житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Крім житлового будинку позиву згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 18 березня 2009 року, Серія ЯЗ № 163483 (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) належить прилегла до будинку земельна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0180, а також згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 18 грудня 2008 року, Серія ЯЗ № 011632 (для ведення особистого селянського господарства), що розташовані за адресою АДРЕСА_2 .

За зазначеною адресою крім позивача також зареєстровані наступні особи : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Всі зазначені особи являються родичами позивача, але жоден із них не проживає за місцем своєї реєстрації з 2015 року.

Відповідачі декілька років мешкають за межами України, та наміру повертатися до України не мають.

Особистих речей відповідачів за місцем його реєстрації немає.

Враховуючи, що серед відповідачів є малолітні особи в якості третьої особи залучено службу у справах дітей.

Не проживання відповідачів в будинку підтверджується Актом про не проживання від 19 серпня 2019 року, що підписаний трьома сусідами та затверджений головою Заворсклянської сільської ради.

Крім того як видно з фотографій, що додані до позовної заяви будинок знаходиться в незадовільному стані, проживати в ньому не є можливим.

Відповідачі створюють перешкоди позивачу у користуванні, володінні та розпорядженні власністю, оскільки не знімаються з реєстраційного обліку з будинку, не проживаючи в ньому вже більше десяти років, не користуються ним, так як має інше постійне місце проживання.

Відповідно інших альтернативних способів забезпечення реалізації прав власника, ніж як визнання особи такою, що втратила право користування спірним житлом, у даній ситуації немає, позивач саме так бажає захистити свої права і має на це право. Суспільна потреба у захисті власності в цьому випадку є - захист правових цінностей і прав конкретних осіб. Тому основне питання стосується визначення того, чи не буде виселення надмірним матеріальним, побутовим та іншим тягарем для відповідачів у зіставленні з потребами захисту права власності.

Нагальність, невідкладність визнання відповідачів такими, що втратили право користуватись спірним житлом як крайнього засобу втручання у житлові права відповідачів, полягає у тому, що порушено права власника. Це порушення має триваючий характер, і така ситуація потребує негайного відновлення прав за наявності такої можливості.

Відтак, ОСОБА_1 задля захисту своїх прав та інтересів змушений звернутися до суду з позовом про позбавлення права користування житлом.

В судове засідання позивач не з`явився, від його представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав та прохав його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи про що маються докази в матеріалах справи, а саме копія оголошення на сайті «Судова влада».

Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Полтаської районної державної адміністрації на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі продажу від 11 липня 2005 року, належить житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Крім житлового будинку позиву згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 18 березня 2009 року, Серія ЯЗ № 163483 (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) належить прилегла до будинку земельна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0180, а також згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 18 грудня 2008 року, Серія ЯЗ № 011632 (для ведення особистого селянського господарства), що розташовані за адресою АДРЕСА_2 .

За зазначеною адресою крім позивача також зареєстровані наступні особи : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Всі зазначені особи являються родичами позивача, але жоден із них не проживає за місцем своєї реєстрації з 2015 року.

Особистих речей відповідачів за місцем його реєстрації немає.

Не проживання відповідачів в будинку підтверджується Актом про не проживання від 19 серпня 2019 року, що підписаний трьома сусідами та затверджений головою Заворсклянської сільської ради.

Крім того як видно з фотографій, що додані до позовної заяви будинок знаходиться в незадовільному стані, проживати в ньому не є можливим.

Відповідачі створюють перешкоди позивачу у користуванні, володінні та розпорядженні власністю, оскільки не знімаються з реєстраційного обліку з будинку, не проживаючи в ньому вже більше десяти років, не користуються ним, так як має інше постійне місце проживання.

Відповідно інших альтернативних способів забезпечення реалізації прав власника, ніж як визнання особи такою, що втратила право користування спірним житлом, у даній ситуації немає, позивач саме так бажає захистити свої права і має на це право. Суспільна потреба у захисті власності в цьому випадку є - захист правових цінностей і прав конкретних осіб. Тому основне питання стосується визначення того, чи не буде виселення надмірним матеріальним, побутовим та іншим тягарем для відповідачів у зіставленні з потребами захисту права власності.

Нагальність, невідкладність визнання відповідачів такими, що втратили право користуватись спірним житлом як крайнього засобу втручання у житлові права відповідачів, полягає у тому, що порушено права власника. Це порушення має триваючий характер, і така ситуація потребує відновлення прав.

Відтак, ОСОБА_1 задля захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду з позовом про позбавлення права користування житлом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України «..кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Право приватної власності є непорушним».

Згідно змісту ст.. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном..

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не можу бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

Ст. 3 Сімейного кодексу України визнає сім`ю спільне проживання осіб, що пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.. 283 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися свої житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405; ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку і (квартирі), що йому належать, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім і власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України право на житлове приміщення за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача зберігається протягом шести місяців.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є: право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, оскільки відповідачі у будинку належному позивачу не проживають понад один рік, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участь у спільному побуті, а отже вважаються такими, що втратили право користування будинком.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13, 78-80, 141, 258 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 405 ЦК України, ст.ст.72, 168, 169 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: А.Г.Потетій