ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_2 , третя особа Сектор громадянства, реєстрації і міграції фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ПАТ Райффайзен Банк Аваль звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Сектор громадянства, реєстрації і міграції фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ Райффайзен Банк Аваль посилалися на те, що 27 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем було укладено кредитний договір №014/137372/3182/74, за умовами якого Банк надав, а відповідач отримав у кредит грошові кошти у сумі 179 401,25 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 27 вересня 2022 року. Виконання кредитного зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено відповідачем іпотечним договором № 014/137372/3182/74/1 від 27 березня 2007 року, за умовами якого відповідачем було передано банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання не виконує належним чином станом на 18 липня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 418 871,17 грн., яка складається із непогашеної суми кредиту 174 491, 66 грн., несплачених процентів 81 585,95 грн. та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 162 793,56 грн. Заборгованість за кредитом відповідачем добровільно не сплачена, а тому банк просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , здійснити його реалізацію та за рахунок коштів від такої реалізації задовольнити вимоги банку щодо повернення йому вказаної вище суми заборгованості, просили суд виселити осіб, які зареєстровані у вказаній квартирі та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року позов - задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а саме на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з: 1 - коридор, 2- кладова, 3,4 житлові, 5 - кухня, 6 - туалет, 7 - ванна, І - лоджія, загальна площа 49,2 кв. м., житлова площа 27,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю. 27 вересня 2007 року за реєстром № 10132 та зареєстрованого в Державному реєстрі 27 вересня 2007 року, ОСОБА_2 Кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направити на погашення заборгованості за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що становить 418 871,17 грн. та складається з простроченої суми заборгованості 174 491,66 грн., простроченої заборгованості по процентах 81 585,95 грн., простроченої заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 162 793,56 грн. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки за іпотечним договором №014/137372/3182/74/1 від 27 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. В решті позову - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у сумі 3 219 грн (а.с. 38-43).

Ухвалою суду від 10 липня 2018 року заяву відповідача про перегляд вищевказаного заочного рішення суду було залишено без задоволення (а.с.178).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку з підстав пропуску банком строку позовної давності (а.с.196-202).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Нормою ст. 3 вказаного закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Положеннями ст. 35 Закону україни «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи 27 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/137372/3182/74, відповідно до умов п.п.1.1-1.4 якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 179 401,25 грн. строком на 180 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних, строком до 27 вересня 2022 року (а.с.6-8).

Згідно п. 10.1 Кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки.

З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе договірних зобов`язань із своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів, 27 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем було укладено іпотечний договір № 014/137372/3182/74/1 (а.с.9, 10).

За умовами іпотечного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку належну йому на праві власності та придбану за кредитні кошти квартиру АДРЕСА_1 .

У п.1.3 іпотечного договору заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами у розмірі 275 786 грн.

Сторони домовились, що Банк, як іпотекодержатель, має право звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки, в тому числі і за рішенням суду, у випадку невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань із повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним та інших обов`язкових платежів за кредитним договором (а.с.9-10).

На виконання умов кредитного договору № 014/137372/3182/74 від 27 вересня 2007 року ОСОБА_2 отримав обумовлену кредитним договором суму кредиту в розмірі 179 401,25 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки від цієї ж дати (а.с.12).

Після укладення шлюбу 26 листопада 2011 року відповідач змінив прізвище з ОСОБА_4 на - ОСОБА_5 (а.с. 152).

У порушення умов договору, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, та станом на 18 липня 2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 418 871,17 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 174 491,66 грн., за відсотками - 81 585,95 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 162 793,56 грн. (а.с.16).

07 серпня 2012 року Банк направив вимогу позичальнику про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Також відповідача було повідомлено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачем дана вимога виконана не була (а.с.13, 16-17).

Пунктом 5.5 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

Пунктом 1.1. іпотечного договору передбачено, що даним договором забезпечується виконання кредитного договору № 014/137372/3182/74, укладеного між сторонами по справі, в тому числі забезпечується відшкодування за рахунок предмета іпотеки витрат та збитків, пов`язаних з неналежним виконанням умов вказаного кредитного договору (в тому числі пені, штрафів тощо). Предметом даного договору іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , що складається з 1 - коридор 2,- кладова, 3,4 житлові, 5 - кухня, 6 - туалет, 7 - ванна, І - лоджія, загальна площа 49,2 кв. м., житлова площа 27,9 кв. м.

Пунктом 5.5.1 іпотечного договору передбачено, що у випадках невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим або кредитним договором встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки.

Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував, а згідно умов іпотечного договору та вищевказаних норм закону Банк має право звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, а тому суд дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, а вимога про виселення мешканців із квартири є передчасною, оскільки у пункті 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що примусове виселення мешканців здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Аналізуючи вказані норми закону, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про виселення мешканців квартири є передчасною, а отже такою, що не підлягає задоволенню, оскільки для вирішення її по суті, позивачу необхідно здійснити дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки та запропонувати мешканцям квартири, що знаходиться в іпотеці, добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця. У разі якщо дана вимога не буде виконана, банк матиме право звернутися до суду з вимогою про виселення мешканців із жилого приміщення.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав належну правову оцінку, висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, однак, визначивши у резолютивній частині оскаржуваного заочного рішення суду складові заборгованості, а саме - щодо заборгованості по процентах 81 585,95 грн. та простроченої заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 162 793,56 грн., суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що 10 вересня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27 вересня 2007 року в розмірі 263 421 грн. 57 коп. станом на 01 квітня 2010 року. Вказане рішення суду набрало законної сили (а.с.134-136).

Із відповіді Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10 травня 2019 року вбачається, що рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2010 року ОСОБА_2 не виконано. Постановою державного виконавця від 21 червня 2018 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника. Перевіркою депозитного рахунку відділу в період з 21 червня 2018 року по теперішній час встановлено, що ОСОБА_2 грошові кошти на виконання рішення суду не сплачувались та примусово не стягувались (а.с.203).

Таким чином, банк, звернувшись до суду з позовом 19 квітня 2010 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто до закінчення строку дії кредитного договору, змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому нарахування банком заборгованості по процентам та пені після ухвалення судом заочного рішення у вказаній справі від 10 вересня 2010 року, є неправомірним.

Вказані обставини справи залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного визначення розміру суми складових заборгованості в оскаржуваному заочному рішенні суду від 18 грудня 2012 року, яка має бути направлена на погашення заборгованості за кредитним договором від реалізації предмету іпотеки.

Отже, оскаржуване заочне рішення суду від 18 грудня 2012 року підлягає зміні та розмір заборгованості за кредитним договором №014/137372/3182/74 від 27 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», слід зменшити з 418871,17 грн. до простроченої суми заборгованості - 174 491,66 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно пропуску банком строків позовної давності на звернення до суду із позовною заявою є безпідставними, оскільки із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки у даній справі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулися до суду 05 листопада 2012 року.

10 вересня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/137372/3182/74 від 27 вересня 2007 року в розмірі 263 421 грн. 57 коп. станом на 01 квітня 2010 року. Вказане рішення суду набрало законної сили (а.с.134-136).

Таким чином, у даній справі банк звернувся до суду з позовом 05 листопада 2012 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності після ухвалення вказаного рішення суду від 10 вересня 2010 року про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для висновку про пропуск банком строку позовної давності на звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи є необгрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення норм діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду від 18 грудня 2012 року змінити в частині визначення складових заборгованості за кредитним договором, та розмір заборгованості, визначений у рішенні суду зменшити з 418871,17 грн. до простроченої суми заборгованості - 174 491,66 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_2 , третя особа Сектор громадянства, реєстрації і міграції фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки змінити, зменшивши визначений судом розмір заборгованості за кредитним договором № 014/137372/3182/74 від 27 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», з 418871,17 грн. до простроченої суми заборгованості - 174 491,66 грн.,

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді