Постанова

Іменем України

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 331/2739/18

провадження № 61-11261св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича,

представник позивача - Єрьоміна Єлизавета Володимирівна , ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник відповідача - ОСОБА_8 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - адвоката Растворової Дар`ї Анатоліївни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року у складі судді Скользнєвої Н. Г. та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В. (далі - уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08 у розмірі 1 317 043,81 грн.

Позов мотивований тим, що 07 лютого 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 6-0111009/ФКВ-08, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 35 346,00 доларів США, з розрахунку 10,9 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 06 лютого 2015 року. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_4 кредит у розмірі та строки, передбачені Кредитним договором.

У результаті невиконання умов кредитного договору станом на 22 березня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 1 317 043,81 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 570 606,20 грн, заборгованості за відсотками - 457 814,57 грн, пені - 274 689,14 грн, штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору - 13 933,90 грн.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 лютого 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов`язалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов`язань, у зв`язку з чим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов`язань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до ОСОБА_4 , так і до ОСОБА_5 , чи до всіх одночасно.

На підставі викладеного, ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08 станом на 22 березня 2018 року у розмірі 1 317 043,81 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що строк позовної давності сплив між направленням ПАТ «Дельта Банк» на адресу ОСОБА_4 вимоги про дострокове виконання умов договору і до звернення із позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № № 6-0111009/ФКВ-08, у задоволенні якого було відмовлено (справа № 331/4562/15-ц, провадження № 2/331/1316/15), тобто 15 травня 2014 року, а тому позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не підлягає задоволенню. Посилання представника відповідача на переривання строку позовної давності у зв`язку з пред`явленням позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № № 6-0111009/ФКВ-08 є безпідставним, оскільки позов було залишено без розгляду (справа № 2/331/18/13; справа № 331/9236/14-ц, провадження № 2/331/197/13).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року №6-0111009/ФКВ-08 щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 711,76 доларів США (що еквівалентно 570 606,11 грн), за відсотками - 10 579,58 доларів США (що еквівалентно 278 041,63 грн), пенею - 209 297,09 грн на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

У задоволенні інших позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» відмовлено.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 грудня 2015 року у задоволенні зазначених позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08 відмовлено, і рішення набрало законної сили, тому в частині вимог банку щодо стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 711,76 доларів США, за відсотками - 10 579,58 доларів США, пенею - 209 297,09 грн, провадження необхідно закрити на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України. Вимоги щодо стягнення розміру відсотків за кредитним договором в сумі 6 840,42 доларів США та пені в розмірі 65 392,05 грн, на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки нараховані поза межами строку дії кредитного договору, адже сам кредитний договір припинив свою дію з дати подання позову, а після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні ануітетні платежі не мають правового значення. Крім того, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 13 933,90 грн, адже одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, є порушенням заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ПАТ «Дельта Банк» - адвокат Растворова Д. А., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею обов`язків під час дії договору. На думку заявника, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У цій справі строк окремо не визначили, тому висновок апеляційного суду, що кредитний договір припинив свою дію з дати подання позову - 06 квітня 2012 року протирічить позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У лютому 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 6-0111009/ФКВ-08, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 35 346,00 доларів США, з розрахунку 10,9 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 06 лютого 2015 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 лютого 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов`язалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобов`язань.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 28-29, 130-131, 157). Згідно з вищевказаним договором ТОВ «Український промисловий банк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором.

В результаті порушення умов виконання кредитного договору від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08 у ОСОБА_4 станом на 22 березня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 1 317 043,81 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 570 606,20 грн, заборгованості за відсотками - 457 814,57 грн, пені - 274 689,14 грн, штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору - 13 933,90 грн.

У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала справа № 2/331/18/13 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08 та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсними кредитного договору від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08, договору поруки та договору застави. Ухвалою суду від 24 січня 2013 року позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічна позовна заява ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та договору застави, залишені без розгляду.

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала справа № 331/9236/14-ц, провадження № 2/331/197/13 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08.Ухвалою суду від 26 лютого 2015 року позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі пункту 1 частини першої статті 207 ЦПК України залишено без розгляду.

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала справа № 331/4562/15-ц, провадження № 2/331/1316/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08. Рішенням суду від 09 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено внаслідок недоведеності наявності у позивача права вимоги до відповідачів. Рішення суду набрало законної сили.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ПАТ «Дельта Банк» - адвоката Растворової Д. А.підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. При цьому, оскільки рішення суду першої інстанції було скасовано судом апеляційної інстанції й, відповідно, не набрало законної сили, воно не є об`єктом касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою та підстав для її скасування немає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судами було встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала справа № 331/4562/15-ц, провадження № 2/331/1316/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08. Рішенням суду від 09 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Воно набрало законної сили, оскільки по суті в апеляційному порядку не переглядалося.

Суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок, не погодившись з позицією суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позову через сплив позовної давності, і закрив провадження в частині вимог банку щодо стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту, за відсотками та пенею, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року було вирішено по суті аналогічний правовий спір між тими самими сторона (ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ), про той самий предмет (стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року № 6-0111009/ФКВ-08) і з тих самих підстав (невиконання умов кредитного договору), і це рішення набрало законної сили. Сукупність зазначених умов є підставою для закриття провадження у справі та є імперативною вказівкою закону.

Крім цього, у позові, поданому у квітні 2018 року, ПАТ «Дельта Банк» були заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачів відсотків за кредитним договором, пені в розмірі та штрафу, нарахованих станом на 22 березня 2018 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що 06 квітня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до відповідачів з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, при цьому, змінивши строк виконання зобов`язання за кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати подання позову. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні ануїтентні платежі, передбачені кредитним договором, не мають правового значення.

З таким висновком щодо строку припинення дії кредитного договору погодитися не можна. Разом з тим, право кредитодавця нараховувати відсотки за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, які забороняють притягувати до цивільно-правової відповідальності двічі за одне й те саме порушення. У зв`язку із зазначеним суд апеляційної інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 13 933,90 грн.

З указаного вбачається, що доводи касаційної скарги висновок апеляційного суду не спростовують і на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - адвоката Растворової Дар`ї Анатолівни залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, якою було скасоване рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян