Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 199/429/17-ц

провадження № 61-27684св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Філія - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року у складі колегії суддів:

Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 04 січня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій запитував певну інформацію.

Звертав увагу на те, що 11 січня 2017 року він отримав відповідь від відповідача за підписом начальника Філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», у якій, на думку позивача, не надано вичерпну змістовну відповідь із зазначенням запитуваної ним інформації.

Посилаючись на порушення відповідачем положень Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача надати йому, особисто в руки, належну відповідь у письмовій формі на його заяву

від 04 січня 2017 року та зазначити у ній запитувану ним у заяві інформацію.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 30 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності та необґрунтованості, оскільки надана відповідачем відповідь на звернення позивача є повною та містить запитувану позивачем інформацію.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Змінюючи рішення в частин правового обґрунтування відмови в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є передчасними. Відмовляючи у задоволенні позову з цих підстав, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» не є юридичною особою та не має цивільної процесуальної правосуб`єктності, належним відповідачем у справі має бути АТ «Ощадбанк», а не його філія. Враховуючи підстави позову та зміст позовних вимог, а також приймаючи до уваги, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі належного відповідача або співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 саме з наведених вище підстав.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і заперечень

07 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в якій просив скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

28 серпня 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ доповнення до касаційної скарги, у яких просив скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 11 липня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї заявник зазначає, що в апеляційній скарзі він просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Разом з тим, апеляційний суд, у порушення вимог процесуального закону, зазначаючи про часткове задоволення його апеляційної скарги, змінив рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. Тобто, апеляційний суд змінив мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, про що заявник не просив в апеляційній скарзі. При цьому, зазначення саме таких підстав для відмови у задоволенні позову, є порушенням норм процесуального права апеляційним судом, що полягає у неповному дослідженні матеріалів справи, оскільки починаючи з позовної заяви, її уточнення та інших процесуальних документів, позивач зазначав відповідачем як філію банку, так і сам

АТ «Ощадбанк», на що апеляційний суд не звернув уваги.

У вересні 2017 року філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких зазначено про обґрунтованість висновків апеляційного суду та відсутність підстав для скасування ухваленого ним рішення, оскільки філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» не є самостійною юридичною особою та не може самостійно бути учасником справи, а своїм процесуальним правом на залучення до участі у справи належного відповідача - АТ «Ощадбанк»,

ОСОБА_1 , під час розгляду справи судом першої інстанції, не скористався.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 04 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до філії - Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» із заявою, в якій просив:

- видати йому особисто копію договору, укладеного між АТ «Ощадбанк» та Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, предметом якого є платежі мешканців м. Дніпро за надані їм послуги водоканалом, зокрема, за надані послуги позивачу ОСОБА_1 ;

- видати йому особисто копію договору, укладеного між АТ «Ощадбанк» та Комунальним підприємством «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради, предметом якого є платежі мешканців м. Дніпро за надані їм послуги цим підприємством, зокрема, за надані послуги позивачу ОСОБА_1 ;

- видати йому особисто копію договору, укладеного між АТ ««Ощадбанк» та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК «Дніпрообленерго»

(далі - ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго»), предметом якого є платежі мешканців м. Дніпро за надані їм послуги ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», зокрема, за надані послуги ОСОБА_1 ;

- видати йому копію договору, укладеного між АТ «Ощадбанк» та УДППЗ «Укрпошта», предметом якого є платежі мешканців м. Дніпро за надані їм послуги вищезазначеним виконавцем комунальних послуг, зокрема, за надані послуги ОСОБА_1 .

Крім того, у зазначеній вище заяві позивач просив повідомити йому у письмовій формі інформацію про те, чи є АТ «Ощадбанк» володільцем та розпорядником інформації, яка збирається ним та накопичується в базі даних щодо платежів, що здійснюються мешканцями м. Дніпро за надані їм послуги виконавцями комунальних послуг, і яким чином така інформація передається АТ «Ощадбанк» відповідним виконавцям комунальних послуг.

11 січня 2017 року на адресу позивача ОСОБА_1 була направлена відповідь за підписом начальника філії - Дніпропетровське обласне управління

АТ «Ощадбанк».

Упункті 1.2 Положення про філію - Дніпропетровське обласне управління

АТ «Ощадбанк» визначено, що філія є відокремленим структурним підрозділом

АТ «Ощадбанк», що не має статусу юридичної особи.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частинами першою, третьою статті 95 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом частини другої статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до положень частини другої статті 30 ЦПК України 2004 року позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Враховуючи обсяг процесуальних прав та обов`язків, визначених статтями 3, 27 та 31 ЦПК України 2004 року, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі (зокрема третіх осіб) є те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, та на сторони поширюються усі наслідки та властивості судового рішення.

Частиною першою статті 33 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Статтею 119 ЦПК України 2004 року передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Системний аналіз статей 33, 119 ЦПК України 2004 року дає підстави дійти висновку, що на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Згідно з частиною першою, третьою статті 303 ЦПК України 2004 року під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 307 ЦПК України 2004 року за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін; 2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог; 3) змінити рішення; 4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що у справі позов заявлено до неналежного відповідача, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у позові з цих підстав, змінивши рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно змінив рішення суду першої інстанції, проігнорувавши при цьому прохальну частину апеляційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки в силу наданих ЦПК України 2004 року повноважень, суд апеляційної інстанції мав право змінити рішення суду першої інстанції, не враховуючи наявність такої вимоги в апеляційній скарзі.

Аргументи касаційної скарги про те, що позов було пред`явлено як до філії -Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», так і до юридичної особи

АТ «Ощадбанк» спростовуються змістом позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, з яких вбачається, що відповідачем вказано філію -Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» із зазначенням юридичної адреси відокремленого підрозділу.

Безпідставними є також доводи касаційної скарги про те, що у запереченнях на позовну заяву начальник філії Дніпропетровське обласне управління

АТ «Ощадбанк» зазначає відповідачем АТ «Ощадбанк», а отже визнає пред`явлення позову саме до цієї юридичної особи, оскільки зі змісту заперечень на позовну заяву вбачається, що відповідач заперечує проти позову саме з підстав пред`явлення його до неналежного відповідача.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав вважати про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд в силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 303, 307 ЦПК України 2004 року, не мав права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Ці недоліки не могли бути усунені при розгляді справи апеляційним судом, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції в цій справі дійшов обґрунтованого висновку про зміну правових підстав для відмови у задоволенні позову - пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Оскільки апеляційний суд не допустив порушень вимог законодавства, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для скасування його рішення. При цьому Верховним Судом взято до уваги, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості захистити свої права шляхом пред`явлення позову до належного відповідача.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик