18.10.2019 Провадження №2-з/311/3/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши заяву заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області Кузьминої А. про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла заява заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області Кузьминої А. про забезпечення позову, у якій вона просить накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:011:029, що розташована на території Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області (за межами населеного пункту), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, власником якої відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти дії щодо забудови та обробітку на вищевказаній земельній ділянці. Враховуючи, що на теперішній час визнається недійсною підстава набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:011:029, що розташована на території Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області (за межами населеного пункту), з метою недопущення її відчуження на користь інших осіб є необхідним вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на зазначену земельну ділянку. Крім того, 10 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «СВ-Агро» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки терміном на 10 років. З урахуванням наведеного, на даний час у вказаних осіб немає жодних перешкод щодо обробітку багаторічними насадженнями та іншими насадженнями, забудови спірної земельної ділянки, отже є необхідним вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії на зазначеній земельній ділянці.

Одночасно з заявою про забезпечення позову до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області Кузьминої А. в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_1 , фермерського господарства «СВ-Агро» про визнання недійсним наказу Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.03.2018 року №8-361/15-18-СГ, договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «СВ-Агро» та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод« право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1, п.2, п.3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту, забороною вчинення певних дій та забороною іншим особам вчиняти дії.

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 (п.1), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому

числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З наведених у заяві про забезпечення позову і доданих до неї письмових доказів вбачається, що предметом позову, з яким звернувся прокурор, є визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, та витребування у відповідача ОСОБА_1 земельної ділянки на користь держави, так як ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що застосування такого засобу забезпечення позову, як заборона вчинення дій, направлених на обробку спірної земельної ділянки, фактично передбачає позбавлення відповідача ФГ «СВ-Агро» на весь час вирішення спору у суді права використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, перешкоджає здійсненню останнім підприємницької діяльності з виробництва сільськогосподарської продукції, а також безпосередньо впливає на права та інтереси орендодавця ОСОБА_1 .

Суд враховує також, що застосування в якості заходів забезпечення позову заборони вчиняти дії, направлені на обробку спірної земельної ділянки, може спричинити відповідачеві збитки та призвести до настання незворотних наслідків, між тим прокурором застосування зустрічного забезпечення, пов`язаного з відшкодуванням можливих збитків відповідачів, не запропоноване.

Одночасно з цим, враховуючи, що для вжиття заходів забезпечення позову наявне досить обґрунтоване припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову, наявної можливості у відповідача на даний час вільно розпоряджатись спірною земельною ділянкою, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що заявлені прокурором заходи забезпечення позову у вигляді арешту на земельну ділянку та заборони відповідачу ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти дії щодо забудови спірної земельної ділянки є обґрунтованими та доцільними в рамках даної справи та співмірними із заявленими вимогами.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову та покладає на відповідачів обов`язок неухильного виконання даної ухвали, а арешт об`єкта нерухомого майна означає, що цей об`єкт набуває правового режиму обмеженого в цивільному обороті.

Стосовно питання про стягнення судового збору, то останнє, відповідно до ст.141 ЦПК України, вирішуватиметься із прийняттям рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157 58, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області Кузьминої А. про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку на земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:011:029, що розташована на території Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області (за межами населеного пункту), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, власником якої відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

ЗаборонитиОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншим особам вчиняти із земельною ділянкою загальною площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:011:029, що розташована на території Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області (за межами населеного пункту), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, вчиняти дії щодо забудови земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею і підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова