ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 627/914/18-ц

провадження 22ц/818/3777/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Краснокутська районна державна адміністрація Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року в складі судді Вовк Л.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його прабаба ОСОБА_2

Зазначив, що вона проживала сама в селі Каплунівка Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну ділянку, яка належала померлій на підставі сертифікату, серія НОМЕР_1.

Вказав, що спадщину ніхто не прийняв; його мати та брат відмовились від своїх прав на частку у спадщині.

Постановою Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 19 червня 2018 року відмовлено йому в оформленні спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Просив поновити строк на звернення до суду за захистом права; визнати за ним право в порядку спадкування на земельну частку (пай) 5,79 умовних кадастрових гектар, право на яку належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату, серія НОМЕР_1, виданого їй 20 листопада 1996 року.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 поштою подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 27 червня 2019 року витребувано зазначену справу з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 15 липня 2019 року.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 16 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання до Харківського апеляційного суду оригіналу квитанції.

05 серпня 2019 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою зі скриньки з адресою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надійшла копія квитанції, а не її оригінал.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху повторно та апелянту надано строк 10 днів для надання до Харківського апеляційного суду оригіналу квитанції.

17 вересня 2019 року від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов оригінал квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 20 червня 2019 року №0.0..1 про сплату ним судового збору в розмірі 1152,60 грн.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Каплунівська сільська рада не зверталась до суду з позовом про відумерлість спадщини; що інших спадкоємців, які б заявляли права на спадщину, немає; що норми права, якими суд першої інстанції керувався, жодним чином не забороняють йому прийняти спадщину; що відповідач не заперечує проти його позову і не надав до суду документи, які б перешкоджали йому реалізувати своє право на спадщину.

Відзивів до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

07 жовтня 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від відповідача, в якій він зазначив, що повноваження щодо виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) перейшли до відповідних сільських, селищних, міських рад.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, ОСОБА_1 не довів, що у нього виникло право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла прабаба позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 5,79 умовних кадастрових гектар.

З довідки виконавчого комітету Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області за № 02-32/8 від 09 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована в селі Каплунівка Краснокутського району Харківської області. На день смерті проживала сама. Заповіт ОСОБА_2 виконавчим комітетом Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області не посвідчувався (а. с.6).

Із відповіді відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за № БП-3/0-0.23,25-1/145-17 від 18 березня 2017 року та № 289/115-18 від 29 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 20 листопада 1996 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_1, по КСП «Каплунівське» Каплунівської сільської ради, про що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис за № 120 (а. с.9 зворот). Розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Каплунівське» Каплунівської сільської ради становить 5,79 умовних кадастрових гектар (а. с.23).

У строк, встановлений статтею 529 ЦК Української РСР в редакції, чинній на час відкриття спадщини, та статтею 1270 ЦК в редакції 2004 року ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Заяви про відмову від спадщини від онуки померлої ОСОБА_3 та правнука померлої ОСОБА_4 надійшли до нотаріальної контори тільки у 2018 році через 15 років з порушенням строку для прийняття або відмови від прийняття спадщини, який закінчився 24 січня 2004 року під час дії ЦК України в редакції 2004 року.

Постановою Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 695/02-31 від 19 червня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у оформленні спадкових справ після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а. с.9).

Статтею 525 ЦК Української РСР передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до статті 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Частиною 1 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Матеріали справи свідчать про те, що після смерті спадкодавця за законом спадкоємцем за правом представлення є онука ОСОБА_3 , яка після померлої спадщину не прийняла.

У 2018 році через 15 років вона та правнук померлої ОСОБА_4 , її син, відмовилися від спадщини.

Другий правнук померлої ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, якому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 не надано доказів того, що він є спадкоємцем, оскільки його мати спадщину у встановлений законом строк не прийняла, у встановлений законом строк не відмовилася від прийняття спадщини, а він з часу відкриття спадщини у встановлений законом строк не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини або відомостей про те, що проживав на час смерті зі спадкодавцем.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем, його права не порушені, тому в даному випадку не потребують захисту.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст. 375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.