печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

учасники справи:

стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Трентор»

боржник ОСОБА_1

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про примусове відкриття банківської скриньки, яка перебуває в користуванні боржника,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Київа Гненний Дмитро Анатолійович звернувся до суду з поданням, в якому просить суд: надати приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Гненному Дмитру Анатолійовичу, який здійснює виконання наказу Господарського суду міста Києва виданого 17.05.2019 на підставі рішення у справі № 910/16323/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трентор» суму боргу в розмірі 2 822 000,00 грн та суму судового збору в розмірі 42 330,00 грн дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні АТ «Райффайзен Банк Аваль» у Печерському відділенні №7 (м. Київ), а саме: зобов`язати АТ «Райффайзен Банк Аваль» надати (забезпечити) тимчасовий доступ до індивідуальних банківських сейфів (індивідуальних скриньок, індивідуальних сейфів в депозитному сховищі) орендованих боржником ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), з можливістю їх вскриття (відкриття), в тому числі примусового (із застосування технічних засобів та пошкодження замкових пристроїв), вилучення вмісту та вилучення самих скриньок (металевих пеналів).

Приватний виконавець в судовому засіданні доводи подання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Суд розглянув вказане подання за відсутності інших сторін та заінтересованих осіб відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Заслухавши думку державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 16.04.2019 з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трентор» стягнуто суму боргу в розмірі 2 822 000,00 грн та суму судового збору в розмірі 42 330,00 грн.

17.05.2019 Господарським судом м. Києва винесено наказ про примусове виконання рішення суду від 16.04.2019.

27.05.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненного Дмитра Анатолійовича відкрито виконавче провадження № 59212207.

27.05.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненного Дмитра Анатолійовича з боржника стягнуто основну винагороду приватному виконавцю у сумі 286 433, 00 грн.

27.05.2019 постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненного Дмитра Анатолійовича арештовані кошти та майно боржника.

На запит приватного виконавця, отримана відповідь АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 04.06.2019 № 81-15-9/6526-БТ, про те, що між банком та боржником укладено договір оренди депозитної скриньки (сейфу) № 394 від 19.01.2017 № 06/Д1-В43/5738 на Печерському відділенні № 7 (м. Київ).

19.06.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненного Дмитра Анатолійовича арештовано все майно боржника, що міститься в орендованій депозитній скриньці (сейфі) на підставі договору № 394 від 19.01.2017, укладеного банком з боржником.

На вимогу виконавця від 22.07.2019 надати (забезпечити) приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Гненному Дмитру Анатолійовичу, в рамках виконавчого провадження № 59212207 доступ до речей, що перебувають у володінні АТ «Райффайзен Банк Аваль» у Печерському відділенні №7 (м. Київ) в індивідуальних банківських сейфах (індивідуальних скриньках, індивідуальних сейфах в депозитному сховищі) орендованих боржником ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), з можливістю їх відкриття, в тому числі примусового (із застосування технічних засобів та пошкодження замкових пристроїв) та вилучення їх вмісту, АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовив.

Таким чином, приватний виконавець зазначає, що у зв`язку з тим, що він не в змозі виконати рішення суду, він змушений звернутись до суду з даним поданням, оскільки не вбачає можливості застосування інших заходів примусово виконання рішення суду, так як боржник їх не виконує.

Положеннями ст. 30 Конституції України взначено, що проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду не допускається.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання і правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 зазначеного Закону).

Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" і пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», на яку в поданні посилається приватний виконавець, зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 21 вказаної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Виходячи з системного тлумачення вказаних норм законодавства щодо виконавчого провадження, суд звертає увагу на те, що право приватного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення у тому разі, якщо необхідно проникнути до житла чи іншого володіння, яке безпосередньо належить фізичній особі-боржнику, для вчинення відповідних виконавчих дій, а також до володіння іншої особи, в тому числі й юридичної, в якому знаходиться майно фізичної особи-боржника.

Так, з копій матеріалів виконавчого провадження, наданих державним виконавцем в обґрунтування подання, вбачається, що банківська скринька, знаходиться у АТ «Райффайзен Банк Аваль» у Печерському відділенні №7 (м. Київ).

Разом з цим, відповідно до початку проведення виконавчих дій згідно вимог чинного законодавства має передувати належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Не доведення до відома боржника інформації щодо наявності відкритого виконавчого провадження та не направлення рекомендованим листом копії постанови про відкриття виконавчого провадження порушує законні права та інтереси боржника.

Так, з матеріалів та обґрунтувань наданих приватним виконавцем, суд дійшов до висновку про необґрунтованість подання, оскільки останнім не надано жодних підтверджень про направлення постанов про відкриття провадження, арешту майна та коштів боржника.

Вказане, може привезти до того, що не отримання таких документів, позбавить боржника можливості користуватись правами, як учасника виконавчого провадження, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження» (зокрема, знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати пояснення, висловлювати свої міркування щодо питань, які виникають у виконавчому провадженні).

Окрім цього, надання дозволу на примусове відкриття скриньки, яка належить боржнику наразі є передчасним, недоведеним та таким, що може нести негативні правові та інші наслідки для третіх осіб в тому числі боржника, так як законом охороняються права та інтереси громадян України зокрема, персональні дані, особиста інформація та інше.

Також, суд звертає увагу, що приватним виконавцем, не надано суду доказів, які б свідчили про факт не виконання боржником судового рішення, а лише вбачається, що приватний виконавець передчасно звернувся до суду з вказаним поданням, оскільки належного обґрунтування необхідності надання такого дозволу суду не надано та не доведено.

Крім того, судом встановлено, що з рахунків боржника ОСОБА_1 щомісяця здійснюється списання грошових коштів для погашення заборгованості, що свідчить про постійне часткове виконання боржником рішення суду.

Також, суд бере до уваги, що боржник ОСОБА_1 є керівником 4 підприємств, підписантом 2 підприємств, засновником 13 підприємств, бенефіціаром 3 підприємств, однак приватним виконавцем не надано жодних доказів, що ним здійснювалися будь-які дії щодо встановлення наявності у боржника такого майна та можливості проведення звернення стягнення на таке майно.

З врахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 1-23, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про примусове відкриття банківської скриньки, яка перебуває в користуванні боржника - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Батрин