Справа № 484/3105/19
Провадження № 2/484/1184/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Закревського В.І.,

при секретарі - Шаповалової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, про визнання права власності на житловий будинок, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 року адвокат Вялова І.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з земельними ділянками для його обслуговування та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою в АДРЕСА_1 .

06.08.2007 року ОСОБА_2 склала заповіт, що був посвідчений Ленінською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, за умовами якого усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла свому синові ОСОБА_1 ..

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв позивач шляхом подачі заяви до Другої Первомайської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті спадкодавиці, однак постановою нотаріуса від 24.04.2019 року йому було відмовлено, оскільки у спадкоємцем не надано документи, що підтверджують право власності на житловий будинок з земельними ділянками для його обслуговування та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою в АДРЕСА_1 .

Померла спадкодавиця була власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі технічного паспорту, складеного Первомайським МБТІ станом на 29.07.1998 року. Земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, та для обслуговування особистого допоміжного господарства, площею 0,13 га, розташованих на території села Чаусове-2 Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, належали померлій спадкодавиці на підставі державних актів серії ІІ- МК № 000081 та серії ІІ- МК № 000082 від 11.03.1997 року, виданих на підставі рішення 3 сесії 22 скликання Ленінської сільської ради народних депутатів. За життя ОСОБА_2 не встигла здійснити державну реєстрацію права власності вищезазначеного майна відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Після смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем є позивач.

З урахуванням зазначених обставин представник позивача просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з земельними ділянками для його обслуговування та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 ..

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність її довірителя, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Від відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

05 січня 2014 року в селі Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області у віці 78 років померла ОСОБА_2 , про що 09.01.2014 року виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09 січня 2014 року (а.с. 7).

Померла ОСОБА_2 06.08.2007 року склала заповіт, посвідчений Ленінською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, за умовами якого усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла свому синові ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту (а.с. 18).

Позивач є рідним сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЭ № 283802 , виданого 27.07.1956 року Кам`яно-Балківського сільською радою Первомайського району Миколаївської області (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з земельними ділянками для його обслуговування та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою в АДРЕСА_1 .

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який звернувся до Другої Первомайської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.04.2019 року № 55984596 та копією спадкової справи № 131/2019 (а.с. 8, 106-118).

Однак, на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з не наданням документів, що підтверджують право власності на житловий будинок з земельною ділянкою для його обслуговування та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , оскільки за життя померла ОСОБА_2 не встигла здійснити реєстрацію права власності на належне їй майно, що підтверджується постановою від 24.04.2019 року (а.с. 17).

Як роз`яснив Пленум ВСУ у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5, в якому зокрема роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 №449, якою встановлено порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинків (будівлі), що складається БТІ.

Відповідно до абз. 60 п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Об`єкти, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року №449, встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, де одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівні), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі і споруди до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримувати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Так, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав ОСОБА_2 , що підтверджується технічним паспортом, складеного Первомайським МБТІ станом на 29.07.1998 року (а.с. 10-13).

Отже, виходячи з наведених вище норм ОСОБА_2 набула права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами з моменту завершення будівництва.

Крім того, відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом визнання прав.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Як роз`яснює п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, та для обслуговування особистого допоміжного господарства, площею 0,13 га, розташованих на території села Чаусове-2 Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, належали померлій спадкодавиці ОСОБА_2 на підставі державних актів серії ІІ- МК № 000081 та серії ІІ- МК № 000082 від 11.03.1997 року, виданих на підставі рішення 3 сесії 22 скликання Ленінської сільської ради народних депутатів (а.с. 14-15).

Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт належності ОСОБА_2 житлового будинку та спірних земельних ділянок, який за життя не оформив належним чином своїх прав на останні, в зв`язку з чим позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову,

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок з земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.10.2019 року.

СУДДЯ: