Справа № 199/2944/19
РІШЕННЯ

Іменем України

„09" жовтня 2019 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Павелка С.М.

відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача - адвоката Сазонової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона з 10.07.1993 перебувала з відповідачем в шлюбі, який 15.02.2016 р. рішенням Синельніковського міськрайонного суду Дніпропетровської області був розірваний. Позивач зазначає, що в 2003 році сторони виплатили борг за придбання квартири і за домовленістю між ними 22.12.2003 на ім`я відповідача було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В. за реєстром № 1393 та 14.05.2004 зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 4026747.

У 2006 році за спільні кошти вони придбали автомобіль Volkswagen Golf S1 1987 року випуску, н/з НОМЕР_1 вартістю 3600$ (три тисячі шістсот доларів США), на день подання позову вартість автомобіля становить приблизно до 2000$ (дві тисячі доларів США).

Крім того за період перебування сторін в шлюбі за спільні кошти було зроблено в квартирі ремонт та придбано наступне майно:

-холодильник Whirlpool - 8000 грн.

-телевізор LG - 4300 грн.

-2 кондиціонера LG - по 3000 грн. (6000 грн.)

-Стінка меблева - 4000 грн.

-Диван - 5500 грн.

-акваріум 250 л. - 5000 грн.

Після розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжували проживати разом у спільній квартирі, користуватися нею та іншим спільно придбаним майно. У вересні 2018 року відповідач знаходячись у стані алкогольного сп`яніння із застосуванням до неї фізичного насильства, вигнав її з їхньої спільної квартири, змінив замки на вхідних дверях і не дає їй користуватися квартирою

Посилаючись у позові на те, що на її прохання розподілити спільно нажите майно відповідач відмовляється, у позові й заявлено наступні вимоги:

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

-квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,0 кв.м., житловою площею - 27,3 кв.м.;

-автомобіль Volkswagen Golf SI 1987 р.в. н/з НОМЕР_1 ;

-майно придбане в квартиру:

-холодильник Whirlpool - 8000 грн.

-телевізор LG 4300 грн.

-2 кондиціонера LG - по 3000 грн. (6000 грн.)

-стінка меблева 4000 грн.

-диван - 5500 грн.

-акваріум 250 л - 5000 грн.;

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_1 на наступне майно:

-Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 46, 0 кв.м., житловою площею 27, 3 кв.м.;

-Ѕ частку автомобіля Volkswagen Golf SI 1987 р.в. н/з НОМЕР_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості компенсації за 1/2 частку майна придбаного в квартиру в розмірі 16 400 грн.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Зазначив, що позивачем не наведено жодних доказів в обґрунтування вартості майна, що знаходиться в квартирі, за яке просить з мене стягнути компенсацію позивачка. Спільне майно вже досить тривалий час експлуатується нашою (тепер вже колишньою) родиною і з урахуванням зношеності має невизначену вартість; позивач вказує те майно, яке вона потайки вивезла з квартири без його згоди, а саме: зазначений в її переліку телевізор марки LG вартістю 4300 грн. До того ж відповідач не заперечую проти того, щоб один з двох кондиціонерів марки LG за 3000 грн. позивач забрала собі.

Майно, яке на вимогу позивача підлягає розподілу, за відрахуванням телевізора і кондиціонера, має загальну вартість 25 500 грн., тобто в якості компенсації за 1/2 частку майна, придбаного в квартиру, він має сплатити їй 12750 грн., замість 16400 грн.

Також відповідач у відзиві вказує, що позивач просить суд визнати право власності на 1/2 частку автомобіля Volkswagen Golf SI 1987 року випуску, н/з НОМЕР_2 в порядку поділу сумісного майна подружжя, але такий поділ призведе до неминучих конфліктів у майбутньому з приводу користування цим майном; вони розлучені, як подружжя, мешкають за різними адресами, мають різні сімейні бюджети, користування автомобілем тягне за собою певні витрати на обслуговування. Так, наприклад, вказаний транспортний засіб на даний час потребує ремонту та заміни зношених деталей і не може використовуватись за своїм призначенням.

Автомобіль потрібен відповідачу для роботи і тому він витрачає власні кошти на прилади та знаряддя для нормальної експлуатації авто. Після розлучення з позивачем він по декілька разів на рік займався ремонтами автомобіля, якому вже більше 30 років, то ж позивач мала б компенсувати йому половину всіх витрат на устаткування машини для того, щоб вона могла бути на ходу.

Відповідачем зазначено, що у разі спроби позивача виділити в натурі 1/2 частку у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , такий поділ може завдати шкоди його батькові, який зареєстрований і мешкає разом з ним та має в квартирі окрему кімнату; позивач в квартирі не зареєстрована і не мешкає.

На переконання відповідача, двокімнатна квартира загальною площею 46,0 кв.м, житловою площею 27,3 кв.м, яка придбавалась за період шлюбу, також може бути віднесена до категорії неподільних речей.

В судовому засіданні позивач не заперечував проти поділу квартири та речей, які придбавалися у квартиру, окрім телевізора LG, вартістю 4300 грн., якого в наявності не має, та який перебуває у користуванні сина сторін, також просив поділити майно, залишив йому холодильник Whirlpool вартістю 8000 грн., диван вартістю 5500 грн. та акваріум 250 л вартістю 5000 грн. та залишити у його власності автомобіль.

Позивач в судовому засіданні не заперечувала проти такого поділу.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою суду від 07.05.2019 за заявою позивача забезпечено позов шляхом накладення арешту квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46,0 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м та заборони вчинення реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,0 кв.м., житловою площею 27,3 кв. м.

-судом задоволено клопотання позивача про виклик свідка ОСОБА_4

Допитаний свідок ОСОБА_4 пояснив, що з приводу майна йому відомо, що воно знаходиться у квартирі, також в квартирі знаходиться телевізор Самсунг, а в його квартирі знаходиться батьківський телевізор LG. З батьком (відповідачем) він не спілкується та в його квартирі останній раз був рік тому.

Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст. ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що сторони в даній справі з 10.07.1993 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2016, судове рішення набрало законної сили 26.02.2016 (а.с. 23-24).

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2003 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа 46 кв.м., житлова 27,3 кв.м., допоміжна 18,7 кв., складається з: 1-коридор, 2-житлова, 3-житлова, 4-кухня, 5-вбиральня, 6-ванна, 7-кладова, 8-лоджія), який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В. за реєстром № 1393 та 14.05.2004 зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 4026747 (а.с.25-27); автомобіль Volkswagen Golf S1 1987 року випуску, н/з НОМЕР_1 , а також рухоме майно у квартиру, а саме: холодильник Whirlpool - 8000 грн.; телевізор LG - 4300 грн.; 2 кондиціонера LG - по 3000 грн.; стінка меблева - 4000 грн.; диван - 5500 грн.; акваріум 250 л - 5000 грн. та телевізор Самсунг, що визнано сторонами.

Спірні правовідносини виникли із права спільної сумісної власності подружжя.

Дослідив докази в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма частин третьої та четвертої статті 368 ЦК України.

За ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Жодна зі сторін не посилалася і не доводила суду обставин, які є підставою для відступлення від засад рівності часток кожного зі співвласників в праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Розв`язуючи позовні вимоги, суд врахував думку відповідача, проти якої також не заперечувала і позивач, щодо виділення йому холодильника Whirlpool вартістю 8000 грн., дивану вартістю 5500 грн. та акваріуму 250 л вартістю 5000 грн., а також судом береться до уваги, що телевізор LG вартістю 4300 грн. не перебуває у користуванні відповідача, зазначеним рухомими майном близько року користується син сторін, який мешкає окремо від батьків за іншою адресою.

Таким чином, суд вважає за можливе виділити позивачу у власність 2 кондиціонери LG, вартістю по 3 000 грн. кожний та стінку меблеву вартістю 4000,00 грн., відповідачу виділити у власність холодильник Whirlpool вартістю 8000 грн., диван вартістю 5500 грн. та акваріум 250 л вартістю 5000 грн., зменшивши грошову компенсацію частки майна на користь ОСОБА_1 з 16400 грн. до 8500 грн., також поділити нерухоме майно (квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ) та рухоме майно (автомобіль Volkswagen Golf S1 1987 року випуску, н/з НОМЕР_1 ), визнавши за сторонами право власності по Ѕ частині вказаного майна за кожним.

Оскільки за позивачем в порядку поділу рухомого майна визнано право власності на майно на загальну суму 10 000,00 грн., а за відповідачем на 18 500,00 грн., відповідач має сплатити на користь позивача грошову компенсацію частки майна в розмірі 8 500,00 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнав за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальна площа 46 кв.м, житлова 27,3 кв.м, допоміжна 18,7 кв.м, складається з: 1 - коридор, 2 - житлова, 3 - житлова, 4 - кухня, 5 - вбиральня, 6 - ванна, 7 - кладова, 8 лоджія) та визнав за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 загальна площа 46 кв.м, житлова 27,3 кв.м, допоміжна 18,7 кв.м, складається з: 1 - коридор, 2 - житлова, 3 - житлова, 4 - кухня, 5 - вбиральня, 6 - ванна, 7 - кладова, 8 лоджія).

Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнав за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) право власності на Ѕ частину автомобіля Volkswagen Golf, 1987 р.в., р/н НОМЕР_1 , легковий седан - В, НОМЕР_5 та визнав за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частину автомобіля Volkswagen Golf, 1987 р.в., р/н НОМЕР_1 , легковий седан - В, НОМЕР_5.

Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) наступне рухоме майно:

2 кондиціонера LG вартістю по 3 000,00 грн. кожний;

стінка меблева вартістю 4 000,00 грн.

Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділив ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) наступне рухоме майно:

холодильник Whirlpool вартістю 8 000,00 грн.;

диван вартістю 5 500,00 грн.,

акваріум 250 л вартістю 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) грошову компенсацію частки майна в розмірі 8 500,00 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Дата складення повного судового рішення 21.10.2019.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

09.10.2019