П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 756/7630/18

Провадження: № 22-ц/824/12094/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Глухенька М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2007 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», (далі- банк) був укладений договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 38-05/134, відповідно до якого позивачу надано кредит у розмірі 64 590 доларів США зі сплатою 12,85 % річних та комісії. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором , 08.06.2007 року між ними також було укладено іпотечний договір № 38-02/1063, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., зареєстрований в реєстрі № 2969, за умовами якого в іпотеку банку було передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Заставна вартість предмета іпотеки визначена у розмірі 641 350 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ним, ОСОБА_1 , 20.06.2017 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 11619, яким запропоновано звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, задовольнивши за його рахунок вимоги стягувача у розмірі 722 911,73 грн. - заборгованості за кредитом 299393,89 грн. - заборгованості по відсоткам. Вважав, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки сума боргу перевищує суму заставної вартості предмету іпотеки та не є безспірною, оскільки 19.10.2017 року та 09.11.2017 року ним направлялись заяви про незгоду з сумою, яка визначена банком. Крім того, в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до нього, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, що додатково підтверджує наявність спору щодо суми боргу. Також у цій справі ним заявлено вимогу про визнання кредитного договору недійсним. Вимогу про порушення зобов`язання він не отримував, дана обставина приватним нотаріусом не перевірена при вчиненні виконавчого напису.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував за яких обставин ним не було отримано жодної з вимог банку від 23.03.2017 року, які подавалися для вчинення спірного виконавчого напису. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підтверджує наявність спору щодо розміру заборгованості. Не звернув уваги, що в наданій банком довідці про заборгованість від 24.01.2017 року, визначення суми, яка ним сплачена є значно меншою, ніж та, яку він дійсно сплатив банку. Крім того, дана довідка підписана неуповноваженою особою, що не може свідчити про достовірність інформації, яка міститься в ній. Також, не взято до уваги те, що згідно договору № 2 від 03.12.2012 року про внесення змін до кредитного договору № 38-05/134 від 08.06.2007 року, а саме п. 1.3 сторони погодили, що в результаті рефінансування заборгованість за Договором від 03.12.2012 року складає 402132,51 грн., а нараховані проценти вважаються погашеними, тоді як у спірному виконавчому написі заборгованість за кредитним договором зазначена у розмірі 722 911,73 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. та ПАТ «Укрсоцбанк» правом відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України не скористались.

В судовому засіданні адвокат Здоренко В.Є. в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній.

Відповідачів судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 08.06.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», був укладений договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 38-05/134, за яким позивачу надано кредит у розмірі 64 590 доларів США зі сплатою 12,85% річних та комісії.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 08.06.2007 року між ними було укладено іпотечний договір №38-02/1063, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2969, за умовами якого в іпотеку банку було передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Заставну вартість предмета іпотеки визначено в розмірі 641 350 грн.

У зв`язку з неналежним виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, 20.06.2017 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис №11619, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, задовольнивши за його рахунок вимоги стягувача у розмірі 722 911,73 грн. - заборгованості за кредитом, та 299 393,89 грн. - заборгованості по відсоткам.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що вимога про усунення порушення зобов`язань відправлена позивачу належним чином у відповідності до вимог договору, зміст якого погоджений між його сторонами. Підстав вважати суму заборгованості спірною суд першої інстанції не вбачав. При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності спору щодо суми боргу. За таких обставин, суд вважав, що при вчиненні виконавчого напису дотримано положення чинного законодавства, яким врегульовано порядок вчинення такої нотаріальної дії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальними правилами ст.ст. 15, 16 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч.1 ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Мін`юсті 22.02.2012 за №282/20595.

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 1.1, 1.2, глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документом для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пункту 2.3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо євідмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Отже, доводи позовної заяви та апеляційної скарги про неотримання ОСОБА_1 жодної з вимог ПАТ «Укрсоцбанк» спростовуються матеріалами справи, які свідчать про те, що доказами направлення банком на адресу ОСОБА_1 вимог про усунення порушення від 23 березня 2017 року є копії реєстрів №№ 3090 та 3091 рекомендованих поштових відправлень та фіскальні чеки поштового відділення від 28 березня 2017 року (а.с.209-217).

Також, колегія суддів вважає за можливе відмітити про непереконливість доводів скаржника про те, що вимоги банку він почав отримувати лише після вчинення виконавчого напису, оскільки спірний виконавчий напис було вчинено 20 червня 2017 року, тобто, після спливу майже 3 місяців після направлення банком йому відповідних вимог.

При цьому, копії зворотніх повідомлень про направлення ОСОБА_1 банку заяви про незгоду із розміром заборгованості, які датовані 07.10.2017 року та 09.11.2017 року, тобто майже через 4 місяці після вчинення спірного виконавчого напису, не можуть бути належними та допустимими доказами даної обставини.

Слід відмітити, що для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» у даному спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Колегія суддів не вбачає будь-яких порушень чинного законодавства, а саме вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України виходячи з наступних положень закону.

Чинним законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишаєтьсябез задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Так, дана правова норма визначає порядок та вимоги до письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання, проте не містить імперативної вимоги щодо обов`язково зазначення в ній конкретного розміру суми заборгованості.

Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов`язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов`язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання.

Ні Закон України «Про нотаріат», ні Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не містить жодної норми, яка встановляє імперативне правило щодо вчинення виконавчого напису виключно на суму, яка була зазначена у письмовій вимозі про усунення порушень.

Банк, звернувшись до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу - Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису, надав усі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

Виконавчий напис було вчинено на загальну суму 1 022 305,62 грн.

Сума боргу, вказана у виконавчому написі відповідає сумі, яка вказана в розрахунку заборгованості, який в свою чергу відображає умови кредитного договору з урахуванням процентної ставки.

Також, заслуговує на увагу і те, що розмір заборгованості, який банком запропоновано позивачу погасити в письмовій вимозі не відрізняється від розміру заборгованості, зазначеного в заяві на вчинення виконавчого напису та виконавчому написі нотаріуса.

Твердження скаржника про те, що наявність спору щодо суми боргу підтверджується наявністю в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва справи за позовом «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, колегія суддів вважає необґрунтованими, дана обставина не може свідчити про факт оспорення розміру заборгованості з боку ОСОБА_1 .

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказів на підтвердження даної обставини, та, взагалі, на підтвердження факту існування правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню згідно вимог чинного законодавства позивачем суду не надано.

Тобто, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року ухвалене судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль