РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридня О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рибинської сільської ради про встановлення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем однією сім`єю, виділення часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Квартира належить на праві спільної сумісної власності йому, його рідній бабусі ОСОБА_2 , її цивільному чоловіку ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 , в порядку приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». З 2004 року він проживав в зазначеній квартирі разом з усіма співвласники постійно однією сім`єю, як одна родина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У зв`язку з хворобою ОСОБА_3 було доставлено до лікарні у місті Донецьк, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , поховано на кладовищі у селі Рибинське. Позивач прийняв спадщину після його смерті як спадкоємець четвертої черги, який проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Його рідна бабуся ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину прийняла ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Його мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач прийняв спадщину після її смерті як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач вважає, що прийняв у спадок право на ѕ частки квартири після смерті спадкодавців, право на ј частку він має як співвласник. Оформити своє право на спадщину через нотаріуса не може, оскільки долі співвласників за життя спадкодавців не було виділено, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 її донька - спадкоємець ОСОБА_4 спадщину прийняла, але правовстановлюючі документи на своє ім`я не оформила, з цієї причини змушений звернутись до суду та просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, які є рівними і становлять по ј частки у кожного; визнати за ним в порядку поділу спільного майна право приватної власності на ј частку квартири; визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки квартири після смерті спадкодавців ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4

07 серпня 2019 року ухвалою Волновського районного суду Донецької області відкрито провадження у зазначеній справі.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на задоволенні позову наполягає (а.с.13).

Представник відповідача Рибинської сільської ради до суду не з`явився, надав листа про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1993 року та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 15.08.2019 року, квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Право власності зареєстровано в БТІ Волноваського району 17.05.1993 року під номером 60. Загальна площа квартири складає 70,7 кв.м., житлова площа складає 34,4 кв.м. (а.с.13).

Згідно свідоцтв про народження, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 4 від 11.07.2019 року, ОСОБА_4 22.03.1985 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , актовий запис № 341, зроблений відділом ДРАЦС по м.Мелітополь реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_4 ( а.с12).

Згідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_4 є матір`ю позивача ОСОБА_1 (а.с.22).

Відповідно до довідки виконкому Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області від 19.03.2019 року № 246, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований з 22.03.1984 року та проживав у квартирі АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини разом з ним проживали співмешканка ОСОБА_2 , її донька ОСОБА_4 , та з ІНФОРМАЦІЯ_7 року онук співмешканки - позивач ОСОБА_1 ( а.с. 16).

Згідно довідки виконкому Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області від 19.03.2019 року № 245, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини разом з нею проживали її донька ОСОБА_4 та з 21.09.2004 року онук спадкодавця - позивач ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до довідки виконкому Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області від 19.03.2019 року № 247, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини разом з нею з 21.09.2004 року проживав її син - позивач ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно до наявних у справі свідоцтв про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18).

Таким чином, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_1 , в рівних долях по ј частки кожному.

Право власності набуто ними на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Підставами встановлення правового режиму спільної сумісної власності можуть бути, серед інших, наступні юридичні факти: передача майна у спільну сумісну власність наймача та членів його сімї в процесі приватизації державного житлового фонду ( стаття 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Таким чином, частка померлого учасника спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах і може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом.

За змістом частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

З нормою частини 2 та 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається, серед інших, при відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

У пункті 3.4 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Статтями 1261, 1264 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом віднесено дітей спадкодавця, до спадкоємців четвертої черги за законом віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та встановлених у судовому засіданні обставин, обґрунтованих належними доказами, суд доходить висновку, що частки у нерухомому майні - квартиру АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцям ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_1 , є рівними та становлять по ј частки у кожного з них. На час смерті спадкодавців їхні частки не було виділено.

Позивач ОСОБА_1 проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 з 21.09.2004 року однією сім`єю, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у тому числі проживав постійно з ним на час відкриття спадщини, відповідно позивач прийняв спадщину у вигляді ј частки квартири після його смерті, як спадкоємець четвертої черги за законом, відповідно до приписів частини 1 статті 1264 та частини 3 статті 1268 ЦК України.

Встановлення факту проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має для позивача юридичне значення, оскільки надає йому право на здійснення спадкового права.

Крім тому, мати позивача ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , згідно з частиною 1 статті 1261 та частиною 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформила на своє ім`я право власності на спадщину. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину у вигляді ј частки квартири після смерті своєї матері - спадкодавця ОСОБА_4 , відповідно до норми частини 1 статті 1261 та частини 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, також прийняв спадщину на ј частку квартири, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 та яку ОСОБА_4 прийняла, але право власності за життя на себе не оформила.

Враховуючи, що за таких обставин позивач набув право на спадщину за законом, не може оформити своє право в установленому порядку через нотаріуса, є власником ј частки квартири, але долі співвласників не виділено, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1226, 1261, 1264, ч.ч. 1 та 3 статті 1268, ч. 1 ст. 368, ч.ч. 2 та 3 статті 372 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 3.4 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст.ст. 2, 5, 76-81, 89, 258-259, 263-265, ч. 2 ст. 315, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області про встановлення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем однією сім`єю, виділення часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на спадщину за законом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Рибинське, Волноваського району, Донецької області, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, за адресою квартира АДРЕСА_1 .

Визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальної площею 70,7 кв.м., є рівними і становить по ј частки у кожного.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м. після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Рибинське Волноваського району Донецької області, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Рибинське Волноваського району Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя Є.І.Мохов