Дата документу 16.10.2019 Справа № 310/5772/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/5772/19 Головуючий у 1 інстанції Вірченко О.М.
Провадження № 22-ц/807/3051/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2019 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_3 до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорозької області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» про визнання електронних торгів та акту про проведенні електронні торги торгів недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорозької області, ДП «СЕТАМ», ОСОБА_1 , ТОВ «ОТП Факторинг» про визнання електронних торгів та акту про проведенні електронні торги торгів недійсними.

Одночасно з позовом ОСОБА_3 до суду подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане приміщення та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реєстрації прав власності на вказаний об`єкт.

Заява мотивована тим, що 29 травня 2019 року на електронних торгах було реалізоване належне їй майно - ціле убудоване приміщення загальною площею 62,2 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На теперішній час їй стало відомо, що спірне приміщення може бути відчужене на користь третіх осіб, що ускладнить виконання рішення суду або зробить його неможливим.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження та реєстрації прав власності на ціле убудоване приміщення загальною площею 62,2 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу про забезпечення позову скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що застосовуючи забезпечення позову у виді заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії з приводу спірного нерухомого майна, суд першої інстанції не навів правових підстав такого заходу, обґрунтування необхідності застосування на свій розсуд до спірного майна заходів забезпечення позову про який позивач у поданій заяві не просив. Крім того, судом першої інстанції не було з`ясовано хто є власником спірного нерухомого майна, а також чи не звернуто стягнення на це майно в судовому порядку. З`ясування вказаних обставин має суттєве значення, оскільки за змістом п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у випадку звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.

ОСОБА_3 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Як убачається із змісту заяви про забезпечення позову, 29 травня 2019 року на електронних торгах було реалізоване належне ОСОБА_3 майно - ціле убудоване приміщення загальною площею 62,2 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів з продажу належного їй приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що вказане приміщення належить ОСОБА_7 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 29 липня 2008 року, реєстраційний номер майна 24518500.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було встановлено, хто є власником спірної нерухомості.

29 травня 2019 року на електронних торгах вказане майно було реалізоване (протокол № 408824 проведення електронних торгів, акт про проведені електронні торги від 12 червня 2019 року).

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що в суді вирішується спір щодо недійсності електронних торгів, що відбулися 29 травня 2019 року, на яких було реалізовано ціле убудоване приміщення загальною площею 62,2 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , існує реальна можливість подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна, що в свою чергу може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, заходи забезпечення в частині заборони вчинення дій щодо відчуження майна та реєстрації права власності на вказаний об`єкт є співмірними із заявленими вимогами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Судом встановлено, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними електронних торгів з продажу належного їй приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно вказане приміщення належить ОСОБА_3 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 29 липня 2008 року, реєстраційний номер майна 24518500.

29 травня 2019 року на електронних торгах вказане майно було реалізоване (протокол № 408824 проведення електронних торгів, акт про проведені електронні торги від 12 червня 2019 року).

Наведене дає підстави суду вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, оскільки фактична реалізація нерухомого майна та переоформлення права власності на нього за третіми особами призведе до того, що у випадку задоволення позовних вимог та визнання проведених торгів недійсними, повернення ОСОБА_3 її майна буде значно ускладненим.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що ОСОБА_3 були надані належні та переконливі докази існування обставин, які є прямими підставами для вжиття судом заходів забезпечення позову у порядку, визначеному ЦПК України.

Оскільки, предметом спору є визнання електронних торгів щодо реалізації нерухомого майна недійсними, обрані заявницею заходи забезпечення є співмірними із вимогами такого спору, та, на думку колегії суддів, є допустимим і належним способом, який дозволить зберегти існуюче становище до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при вирішення питання про забезпечення позову та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2019 року підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді: