Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 374/239/15-ц

провадження № 61-22243 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_6 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача - ОСОБА_3 ;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року у складі судді Козіної С. М. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 січня 2017 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Мережко М. В., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми.

Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2013 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір продажу та поставки 79 860 кг родзинок та 18 тис. кг фініків, вартістю 162 441 доларів США.

Відповідач продав вищезазначену продукцію та розрахувався з ним частково. Станом на 15 квітня 2014 року борг ОСОБА_4 перед ним за отриману продукцію складав 103 383 доларів США, про що написана розписка у присутності свідків.

Зазначав, що неодноразово звертався до ОСОБА_4 із проханням про повернення боргу, але відповідач відмовляється виконувати свої зобов`язання. Станом на 15 квітня 2015 року, 103 383 долари США згідно курсу Національного банку України складає 2 370 215 грн 62 коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_6 просив суд стягнути

з ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти у сумі 2 370 215 грн

62 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошові кошти

у сумі 2 370 215 (два мільйона триста сімдесят тисяч двісті п`ятнадцять) гривень 62 копійки.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання по оплаті за придбану сільськогосподарську продукцію за договором продажу та поставки, що є істотним порушенням його умов, у зв`язку із чим наявні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 по договору від 01 грудня 2013 року, предметом якого є продаж сільськогосподарської продукції, згідно розписки від 15 квітня

2014 року, заборгованість у сумі 2 370 215 грн 62 коп., що відповідає положенням статті 533 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року касаційне провадження

у зазначеній справі відкрито та витребувано її з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судова справа передана судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_4 - Прохорова О. О . мотивована тим, що суди не врахували положення частини другої статті 530 ЦК України, а саме, не здійснили системного аналізу положень договору поставки від 17 лютого 2014 року щодо строку (терміну) виконання покупцем обов`язку оплати вартості продукції, набутої у власність на підставі договору після закінчення 12 місяців з дати поставки товару. Судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено валюту зобов`язання, що є суттєвою обставиною по

у справі, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували валюту зобов`язання як долар США.

Заперечення на касаційну скаргу не надходило

Фактичні обставини справи

01 грудня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір, предметом якого є продаж сільськогосподарської продукції, у тому числі родзинок, фініків тощо, імпортованих з Ірану в Україну. Згідно договору, ОСОБА_6 інвестор, перевозить товар в Україну в загальноприйнятому пакуванні і після сплати вартості перевезення та митних видатків надає товар продавцеві, а продавець, ОСОБА_4 , зобов`язується розвантажити товар на своєму складі, а також оплатити перевезення, складські витрати і витрати на робочу силу (а. с. 7).

ОСОБА_4 продав продукцію, а саме: 79 860 кг родзинок та

18 тис. кг фініків, однак, розрахувався з позивачем частково, на іншу частину боргу у розмірі 103 383 доларів США 15 квітня 2014 року написав розписку, зобов`язавшись повернути борг (а. с. 9).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду срави в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення,

в яких одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник

не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частин першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким за цим договором одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За загальним правилом оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 ЦК України).

Покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (частина третя статті 692 ЦК України) або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що між сторонами у справі виникли правовідносини за договором поставки, ОСОБА_4 не виконав своїх зобов`язань з оплати переданого йому товару у повному обсязі, зобов`язавшись повернути борг, дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності заявленого позову про стягнення суми боргу.

Посилання касаційної скарги на не встановлення судами валюти зобов`язання є безпідставним, оскільки судові рішення неодноразово переглядалися, позивач довів, а суди встановили, що у договорі йдеться про долар США.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та фактично зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник