Справа № 128/1985/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання: Славич К.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гурби М.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Гуменюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, -

в с т а н о в и в:

В позовній заяві, що надійшла до суду 29.07.2019 року позивач ОСОБА_1 виклав наступну позицію. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.07.2006 року у справі №2-853/2006 з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького районного суду від 13.12.2018 року було надано дозвіл на видачу дублікату виконавчого листа по справі за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів. А тому 25.02.2019 року відповідачка отримала дублікат виконавчого листа у справі №2-853/2006. В подальшому, 21.03.2019 року нею було подано до Вінницького РВ ДВС заяву про примусове виконання рішення суду. У зв`язку із цим державним виконавцем було проведено розрахунок по сплаті заборгованості по аліментах за період з 24.05.2009 року по 01.07.2019 року, розмір якого становить 55419,81.

На даний час існують обставини, які мають істотне значення та є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по сплаті аліментів.

Так, окрім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у нього є ще син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому він самостійно здійснює його догляд та утримання, оскільки мати дитини та його дружина, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_5 , яка є інвалідом ІІІ групи довічно, ніде не працює, хворіє на важку хворобу та потребує його допомоги. У відповідності до вимог ст. 202 СК України він зобов`язаний утримувати непрацездатну мати. А тому він добровільно виконує свій обов`язок по утриманню матері. Він перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки працюючи в ПП «Велес+» щомісячно отримує заробітну плату в розмірі 3389,05 грн. З цих коштіввін несе витрати на утримання сина ОСОБА_6 в сумі 1500 грн. щомісячно, 500 грн. щомісячно він надає матеріальної допомоги матері ОСОБА_5 . Окрім того, він несе витрати на власне утримання, що в середньому складає 1000 грн. щомісячно. Отже, загальна сума витрат на утримання сина ОСОБА_6 , матері та власні потреби складає 3000 грн. щомісячно, що майже дорівнює розміру отриманого ним доходу.

На даний час розмір аліментів, що нараховуються на утримання сина ОСОБА_7 , становлять 1013,50 грн. щомісячно.

Він усвідомлює свій обов`язок по утримання сина ОСОБА_3 та по мірі можливостей сплачував аліменти на його утримання. Проте, внаслідок смерті дружини, необхідності самостійно утримувати та доглядати сина ОСОБА_6 , важкої хвороби матері, у нього практично не залишається коштів для сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 . Вказані обставини призвели до утворення заборгованості по сплаті аліментів, і що, в свою чергу, ставить його в скрутне матеріальне становище. Також, зазначає, що окрім викладеного, підставою виникнення такої значної суми заборгованості по сплаті аліментів, слугувало й те, що фактично виконавче провадження було відкрито 28.03.2019 року і заборгованість була нарахована одноразово на час відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів негативно вплине на його можливість забезпечувати сина ОСОБА_6 , у якого немає матері, та матеріально допомагати непрацездатній матері ОСОБА_8 ..

На підставі вищевикладеного, просить звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів за рішенням Вінницького районного суду від 11.07.2006 року у справі №2-853/2006 на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з травня 2009 року по лютий 2019 року в розмірі 51365,81 грн. (а.с. 2-4).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_11 та його представник адвокат Гурба М.В. позов підтримали за викладених в позовній заяві обставин. Додатково пояснили, що позивач має неповнолітнього сина від іншого шлюбу, який проживає разом із ним та перебуває повністю на його утриманні, оскільки мати дитини померла. Окрім того, він надає матеріальну допомогу матері, яка є пенсіонером та інвалідом і потребує коштів на лікування, оскільки проживає разом з нею. Також зазначив, що така значна сума заборгованості виникла через те, що відповідачкою виконавчий лист був пред`явлений до виконання лише в березні 2019 року. Розмір його доходу є незначним і в силу свого обов`язку, як батька і сина, він має надавати допомогу матері та утримувати іншу свою дитину, мати якого померла. Окрім того, з нього вираховуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_7 . Також зазначив, що сума грошових коштів, яка залишається йому після всіх відрахувань є незначною.

Позивач ОСОБА_11 та його представник адвокат Гурба М.В. просили позов задоволити.

Представник відповідача адвокат Гуменюк Н.В. позов не визнала, вважаючи, що позивачем не доведено підстав для його звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Зокрема, позивач є здоровою, працездатною особою, він, окрім заробітної плати за місцем роботи, отримує пенсію по втраті годувальника, оскільки мати його сина ОСОБА_6 померла. Доказів того, що його мати перебуває на його утриманні позивач не надав, навпаки поясненнями позивача, його представника та довідкою ПФУ підтверджується, що мати отримує пенсію. Разом із тим, зазначила, що позивач знав про свій обов`язок утримувати сина ОСОБА_7 , час від часу він сплачував відповідачці кошти на утримання їх спільної дитини. Тому вважає, що підстав передбачених ч. 2 ст. 197 СК України, для звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів немає, позивачем не доведено власних позовних вимог та в задоволенні позову просила відмовити.

Інших заяв та клопотань до суду не надходило.

Ухвалою суду від 15.08.2019 року (а.с.38) прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку із необхідністю з`ясування обставин справи, з`ясування наявності спору щодо розміру заборгованості за аліментами.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до дубліката виконавчого листа виданого 25.02.2019 року Вінницьким районним судом Вінницької області згідно ухвали від 13.12.2018 року у справі №2/853/2006 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючого водієм РЕМ «Будзв`язок», на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 процентів прожиткового мінімуму для вікової групи дитини щомісячно, починаючи з 24.05.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4)

Відповідно до копії заяви ОСОБА_2 від 21.03.2019 року, адресованої начальнику Вінницького районного відділу ДВС Голубєву С.В., Караман М.П. просить прийняти до виконання виконавчий документ від 25.02.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 (а.с. 8)

Згідно копії постанови старшого державного виконавця Вінницького районного відділу ДВС Гарматюк У.І. від 28.03.2019 року відкрито виконавче провадження №58742017 з примусового стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 (а.с. 9)

Відповідно до копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 24.05.2009 року по 01.07.2019 року сума заборгованості становить 55241,81 грн. (10-11).

З копії довідки №6 від 17.07.2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді водія в Приватному підприємстві «Велес+», його дохід за період з 01.06.2018 року по 30.06.2019 року склав 52292,53 грн. (а.с. 12)

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_12 25.09.2007 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_14 (а.с. 15).

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13).

Відповідно до копії повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16).

З копії довідки №1320 від 22.07.2019 року виданої виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.14) позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , до складу його сімї входить син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні.

Згідно копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 його батьками вказані ОСОБА_15 та ОСОБА_5 (а.с. 17).

З копії довідки виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради №1323 від 22.07.2019 року (а.с. 18) по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_4 (а.с. 19) вбачається що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є пенсіонером, пенсія призначена як інваліду ІІІ групи загального захворювання.

Зазначене також підтверджується копією виписки з медичної карти ОСОБА_5 (а.с. 20) та копією довідки до акта огляду МСЕК Серія 10ААА №681457 (а.с. 21)

Відповідно до копій квитанцій (а.с. 22-29) у період з 2008 року по 2014 рік перераховувалися грошові кошти в різних сумах від 105,00 грн. до 1189,10 грн. Однак здебільшого це суми від 200 грн. до 300 грн.

Відповідно до довідки вих №2903 від 03.10.2019 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Вінницьке приміське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію в разі втрати годувальника; за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року загальний розмір отриманої ОСОБА_11 пенсії склав 10994 грн. (а.с. 53)

Відповідно до довідки вих №2903 від 03.10.2019 року ОСОБА_5 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Вінницьке приміське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності; за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року загальний розмір отриманої ОСОБА_8 пенсії склав 10025,40 грн. (а.с. 54)

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо сплати періодичних платежів аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак у зв`язку виникненням у позивача платника аліментів обставин, що мають істотне значення, утворилася заборгованість по їх сплаті та від якої він просить суд його звільнити.

Суд приймає до уваги зазначені вище докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, надані сторонами та отримані судом у встановленому законом порядку, на їх підставі можливо встановити дійсні обставини справи, та у своїй сукупності, відповідно до свого внутрішнього переконання, дають змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

Частини друга статті 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Суд вважає, що сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

При вирішенні спору суд застосував відповідні норми Сімейного кодексу України, міжнародних нормативно-правових актів та інших законів, які спрямовані на забезпечення інтересів дитини, та які регулюють встановлені правовідносини.

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ст.11 ч.ч.2, 3 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8,9 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність інших обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. Адже з поданих позивачем доказів вбачається, що він отримує заробітну плату за місцем роботи, отримує пенсію по втраті годувальника, в період з 2008 року по 2014 рік ним добровільно на виконання рішення суду про стягнення аліментів перераховувалися відповідачу кошти на утримання спільної із відповідачем дитини. Тобто позивач знав та розумів свій обов`язок по виконанню рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами і той факт, що його мати, яка є пенсіонером та отримує пенсію, перебуває на його утриманні, що ним надаються їй кошти. Крім того, в судовому засіданні було зазначено, що позивачє не єдиною дитиною в своєї матері. він має сестру, яка проживає окремо від них. Обставини, на які позивач посилається як на підставу звільнення його від сплати заборгованості по аліментах не доводять наявність його скрутного матеріального стану, що унеможливлюють виконання ним власного обов`язку по утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України, Закону України "Про охорону дитинства", Конвенції ООН «Про права дитини»,ст.ст. 9, 150, 180, 181 ч.3, 197 ч.2 СК України, керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 13, 76-80, 89, 137, 141, 259, 263-265, ч.4 ст. 273, 275, 279, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.П. Шевчук