Провадження № 2/537/794/2019
Справа № 537/2495/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2019 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., за участю: секретаря - Яворської А.Г., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом юридичної особи Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6762 грн. 79 коп. за кредитним договором №PLR4RX06700340 від 29.09.2006 року та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору №PLR4RX06700340 від 29.09.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2528,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.03.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит га сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

11 ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.02.2009 року.

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Виходячи із вищевикладеного спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 11 лютого 2009 року по 11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на

час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .

Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника ОСОБА_3 та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про

одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої

вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину протягом шести місяців з дня, коли він

дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на

спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 24.09.2012 року була направлена претензія кредитора до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори.

08.10.2012 року Позивачем було отримано відповідь Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може

відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього

Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття

спадщини.

Таким чином вважають, що Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків

відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від

спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня

відкриття спадщини.

При цьому, Позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

03 березня 2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 , було направлено лист - претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані

задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаною у

спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у

розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані

задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та

кредитором інше не встановлено.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК У разі відмови від одноразового платежу суд за

позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у

натурі.

Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № PLR4RX06700340 від 29.09.2006 року становить 6762,79 гри., яка складається з наступного: 6762,79 гри. - заборгованість за відсотками.

Враховуючи вищевикладене, вони змушені були звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча завчасно надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вразі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є його матір`ю. Місце проживання його матері та місце його проживання у встановленому законом порядку було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою його матір фактично не проживала із 1999 року, а він проживав за вказаною адресою із бабою. Після смерті матері заяву про прийняття спадщини та заяву про відмову від спадщини він не подавав, оскільки після смерті матері не залишилось спадкового майна.

Вислухавши пояснення відповідача, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договром банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договром, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.

29 вересня 2006 року між АТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №PLR4RX06700340 про надання останній кредиту в сумі 2528 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 березня 2007 року.

Згідно умов укладеного договору №PLR4RX06700340 від 29 вересня 2006 року ОСОБА_3 зобов`язалась повернути вказаний кредит шляхом надання Банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 12 лютого 2009 року.

Станом на дату смерті, заборгованість ОСОБА_3 перед Банком за вказаним кредитним договором становила 6 762 грн. 79 коп., яка складається з заборгованості за відсотками, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №PLR4RX06700340 від 29 вересня 2006 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 ..

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто останній є спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки відповідач на день смерті його матері ОСОБА_3 був неповнолітнім, то відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Тобто строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Таким чином, у випадку, коли спадкоємець отримав у спадщину майно, положення ст.1282 ЦК України застосовуються у разі дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців і недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Таким чином, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора, встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

21.09.2012 року позивачем за вих.№0379 направлено до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України претензію кредитора.

Згідно листа Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори від 28 вересня 2012 року а вих.№2491 вказану претензію перенаправлено до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори по територіальності.

11 січня 2019 року за вих.№61218LFZA0SG0 АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено лист претензію з вимогою сплатити заборгованість, що утворилась за кредитним договором №PLR4RX06700340 від 29 вересня 2006 року, що укладений між АТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_3 ..

Як вбачається із кредитного договору №PLR4RX06700340 від 29 вересня 2006 року, що укладений між АТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_3 , останній було надано кредит на строк 6 місяців з 29.09.2006 року по 15.03.2007 року, при цьому як встановлено судом, ОСОБА_3 на час закінчення строку дії вказаного кредитного договору, свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконала.

Таким чином позивачу у березні 2007 року вже було відомо про порушення ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, про те доказів вчинення Банком дій спрямованих на стягнення заборгованості за вказаним договором суду не надано, а із досудовою вимогою Банк звернувся до спадкоємців ОСОБА_3 лише у вересні 2012 року, шляхом направлення претензії до нотаріальної контори, тобто із пропуском встановлених ст.1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем суду не надано жодного належного доказу того, що спадкодавцю ОСОБА_3 , на час її смерті, належало на праві власності будь яке рухоме чи нерухоме майно та відповідно не надано доказів того, що відповідач отримав від спадкодавця ОСОБА_3 у спадщину будь яке майно, при цьому позивач до суду із заявою про витребування доказів чи вжиття заходів забезпечення доказів не звертався.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а позивачем суду не надано жодного належного доказу того, що відповідач отримав від спадкодавця ОСОБА_3 у спадщину будь яке майно, при цьому позивач пред`явив вимоги до спадкоємця після спливу строків визначених ст. 1281 ЦК України, то суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за їх недоведеністю.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст.1218, 1268, 1281,1282 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя: