ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9108/19 Справа № 212/2763/18 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2019 року, яке ухвалено суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»(надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.08.2008 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 29 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків та інших витрат за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом у Анкеті-заяві № б/н від 05 серпня 2008 року, що ця Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», Договір про надання банківських послуг.

Позивач зазначає, що він виконав зобов`язання в повному обсязі, а відповідач не виконала умови договору, не сплачує кошти за кредитом, відсотками, а також пеню та штрафи, відповідно до умов Договору.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 25.03.2018 року, утворилася заборгованість, яка становить 30289,10 грн., та складається із 116,87 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 24291,80 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 4200 грн. - заборгованості за пенею, 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 1430,43 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вище викладене, позивачпросив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 30289,10 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, станом на 25.03.2018 року, за договором б/н від 05.08.2008 року в сумі 116,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення відсотків в розмірі 24291,80 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні відсотків, при цьому суд порушив основоположні норми банківського кредитування, нехтує принципами платності кредитного договору та ставить під загрозу фінансову стабільність банку та функціювання фінансового сектору держави.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом з ухваленням в цій частині нового рішення по справі, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею, комісією та штрафів, фіксованої частини та процентної складової, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині рішення суду першої інстанції не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ЗАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до наданої суду першої інстанції довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , сплата відсотків за користування кредитом встановлена у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що збільшення фіксованої процентної ставки відбувалося за погодженням з відповідачем ОСОБА_1 , як і не надано доказів того, з якими саме Умовами та Правилами надання банківського кредиту, в якій редакції, з якими змінами, відповідач ОСОБА_1 ознайомлювалася при укладенні кредитного договору.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до заяви від 05.08.2008 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних сторонами у справі, ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1000 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом 2,5% на місяць, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Спір виник з приводу заборгованості за кредитом, наданим позичальнику ОСОБА_1 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_3, яка в подальшому 14.03.2012 року була перевипущена на карту № НОМЕР_2 з кінцевим терміном дії до останнього дня вересня 2015 року, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на місяць за користування кредитом та інших платежів, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вбачається із заяви від 05.08.2008 року ОСОБА_1 погодилась, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 25.03.2018 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунків позивача становить 30289,10 грн., та складається із 116,87 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 24291,80 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 4200 грн. - заборгованості за пенею, 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 1430,43 грн. - штраф (процентна складова).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ЗАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

У заяві позичальника від 05.08.2008 року зазначена процентна ставка в розмірі 2,5 % на місяць.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанком» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, 05.08.2008 року, до моменту звернення до суду із вказаним позовом 25.04.2018 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, визначеному в Умовах та Правилах, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 05.08.2008 року було підписано Заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до яких сплата відсотків за користування кредитом встановлена у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7 зворот).

Оскільки, ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання по сплаті кредиту належним чином, то вона повинна нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 , підписавши Заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів за порушення виконання зобов`язань, погодилась із визначеними процентами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 26.12.2014 року у справі № 752/1068/16-ц картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії, а не закінченням строку дії договору.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до Зави отримала кредит, кінцевий термін повернення якого відповідає строку дії картки. Відповідач отримала дві платіжні картки № НОМЕР_3 , НОМЕР_2 з кінцевим терміном дії останньої до останнього дня вересня 2015 року. Тому, з урахуванням передбаченого законом трирічного стоку позовної давності, позовна давність у даному випадку спливає 31.09.2018 року, а з позовом до суду про повернення кредиту у повному обсязі Банк звернувся у межах цього строку - 25.04.2018 року. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

В суді першої інстанції відповідачем по справі було заявлено клопотання про застосовування строків позовної давності до спірних правовідносин, отже, з урахуванням того, що строк дії кредитної картки № НОМЕР_2 картки встановлено до останнього дня вересня 2015 року, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 02.10.2012 року по 31.09.2015 року з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто в даному випадку позивач був позбавлений права нараховувати проценти, починаючи з дня закінчення строку дії кредитної картки, проте, проценти за кредитним договором підлягають стягненню за останні три роки, до закінчення терміну дії картки.

Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням відсоткової ставки у розмірі 2,5 % на місяць, за період з 02.10.2012 року по 31.09.2015 року та становить 40,37 грн., відповідно до наступного розрахунку, проведеного колегією суддів:

жовтень 2012 року - 2,5% в місяць становить 1,14 грн. (45,64 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 49,82 грн.)

листопад 2012 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

грудень 2012 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

січень 2013 року - 2,5% в місяць становить 0,87 грн. (34,92 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 0,87 грн.)

лютий 2013 року - 2,5% в місяць становить 0,87 грн. (34,92 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 0,87 грн.)

березень 2013 року - 2,5 % в місяць становить 0,87 грн. (34,92 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 0,87 грн.)

квітень 2013 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

травень 2013 року - 2,5 % в місяць становить 1,25 грн. (50 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 1,25 грн.)

червень 2013 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

липень 2013 року - 2,5 % в місяць становить 1,08 грн. (43,34 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 1,08 грн.)

серпень 2013 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

вересень 2013 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

жовтень 2013 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

листопад 2013 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

грудень 2013 року - заборгованість за тілом кредиту відсутня

січень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 1,07 грн. (42,76 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 1,07 грн.)

лютий 2014 року - 2,5 % в місяць становить 2,14 грн. (85,41 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 2,14 грн.)

березень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 3,22 грн. (128,78 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 3,22 грн.)

квітень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 3,22 грн. (128,78 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 3,22 грн.)

травень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 4,27 грн. (170,91 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 4,27 грн.)

червень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 1,45 грн. (58,20 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 1,45 грн.)

липень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 2,48 грн. (99,21 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 2,48 грн.)

серпень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 2,92 грн. (116,87 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 2,48 грн.)

вересень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 2,92 грн. (116,87 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 2,48 грн.)

жовтень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 2,92 грн. (116,87 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 2,48 грн.)

листопад 2014 року - 2,5 % в місяць становить 2,92 грн. (116,87 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 2,48 грн.)

грудень 2014 року - 2,5 % в місяць становить 2,92 грн. (116,87 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 2,48 грн.)

січень 2015 року - 2,5 % в місяць становить 2,92 грн. (116,87 грн. заборгованості за тілом кредиту / 100 *2,5 = 2,48 грн.)

(1,14+0,87+0,87+0,87+1,25+1,07+2,14+3,22+3,22+4,27+1,45+2,48+(2,92*6)=40,37 грн.)

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом з ухваленням в цій частині нового рішення у справі про часткове задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом б/н від 05 серпня 2008 року станом на 25.03.2018 року в розмірі 40,37 грн.

Крім того, ухвалюючи рішення по справі, судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, помилково не застосовано принцип пропорційності розподілу судових витрат, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат має бути змінено, а розмір стягнутого судом першої інстанції судового збору має бути зменшено до 140,96 грн. з урахуванням того, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, згідно з п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду першої інстанції - в сумі 140 грн. 96 коп. (а.с.21).

Крім того, відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору до суду апеляційної інстанції - в сумі 230,52 грн. (а.с.108).

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2019 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом б/н від 05 серпня 2008 року, яка станом на 25 березня 2018 року становить 40 (сорок) грн. 37 коп.

Рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» розміру судового збору, зменшивши цей розмір з 1762 грн. до 140 (сто сорок) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 230 (двісті тридцять) гривен 52 копійок за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: