Справа № 589/2187/19
Провадження № 2/589/1393/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі судді Сидорчука О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2019 позивач звернувся до суду з вимогою до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення на його користь суми заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 в загальному розмірі 20785 грн. 03 коп.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він з 15.10.2006 забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка, оскільки його визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради №226 від 28 липня 2006 року. Зокрема, позивач забезпечує тепловою енергією будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_1 , яка не виконує свої зобов`язання перед позивачем по сплаті наданих ним послуг з теплопостачання, внаслідок чого за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 утворилась заборгованість в розмірі 20785 грн. 03 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість солідарно з ОСОБА_2 , який є наймачем вищевказаної квартири, в якій він зареєстрований та фактично проживає.

Ухвалою суду від 30.05.2019 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

02.08.2019 надійшов відзив на позов, в якому відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечують в повному обсязі з таких підстав.

17.02.2017 квартира АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири НВО №977709 від 17.02.2017. ОСОБА_2 є лише наймачем вказаної квартири.

Відповідно до виписки з протоколу №3 від 28.03.2008 року постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води ( ОСОБА_3 попередньому власнику квартири) надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та влаштування автономного опалення на газу після завершення опалювального сезону в квартирі АДРЕСА_2 .

Позивач був обізнаний про відключення квартири від мережі централізованого теплопостачання, оскільки згідно акту обстеження опалювального об`єкта від 03.09.2008 зазначено, що на час перевірки опалювальні прилади є відключеними від мережі, але незважаючи на цю обставину, від позивача ніколи не приходили повідомлення про необхідність приведення системи опалення до вимог чинного законодавства, а сама заборгованість розрахована вже з жовтня 2016 року.

Таким чином з 03 вересня 2008 року ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» не забезпечує квартиру АДРЕСА_2 , як відключена від центрального опалення та гарячого водопостачання на законних підставах, теплом та гарячою водою, а тому вимоги заявника про стягнення заборгованості є необгрунтованими.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач вказуючи на порушення відповідачами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2004 № 630 та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, вказує на самовільне відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж централізованого опалення, а тому відповідачі незалежно від фактичного споживання послуги зобов`язані відшкодувати позивачу збитки в розмірі неоплаченої вартості споживання цих послуг. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007р. № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише в будинку в цілому.

Позивач 13.08.2019 року уточнив позовні вимоги - зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 17.02.2017 по 20.06.2019 в розмірі 14284 грн. 57 коп. та судовий збір в сумі 1921 грн., з моменту коли відповідачі стали власниками квартири АДРЕСА_2 .

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 28.07.2006 № 226 «Про надання послуг з теплопостачання» позивача було визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води. Дану обставину відповідачі не заперечують.

Відповідно до інформації наданої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 /а.с.6/. Дана обставина відповідачем не заперечується.

З виписки з протоколу № 3 постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води від 28.03.2008 вбачається, що ОСОБА_3 (який на той час був власником квартири) надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і улаштування автономного опалення в квартирі АДРЕСА_2 .

З наданої відповідачем копії акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП 20.08.2008. Даний акт складено за підписом уповноваженої особи Комунальне підприємство ПВО «Енергія» та ОСОБА_3 (колишнім власником квартири).

З акту обстеження опалювального об`єкту від 03.09.2008, складеного представником позивача, на якому наявний відтиск печатки позивача, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 відключена від мережі централізованого опалення. В даній квартирі наявні лише транзитні стояки.

Таким чином, з 03.09.2008 позивачу достовірно було відомо, що квартира АДРЕСА_2 відключена від мережі централізованого опалення.

З дня, коли позивачу стало відомо про відключення вищевказаної квартири до дня звернення позивача з даним позовом спливло 10 років та 8 місяців.

Цивільний кодекс України (ст. 3) визначає, що загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вказує Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2014 року у справі № 1-33/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України .

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Одним із основних завдань державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання статтею 15 Закону України «Про теплопостачання» визначається захист прав споживачів. Статтею 19 цього ж Закону, яка визначає основні принципи господарювання у сфері теплопостачання, передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Отже, з урахуванням вищевказаних правових норм та досліджених доказів суд вважає, що:

- позивачу протягом тривалого строку було відомо про факт відключення вищевказаної квартири від мережі централізованого опалення, однак, будь-яких дій, направлених на захист своїх прав від порушень зі сторони відповідачів протягом розумного строку вчинено не було, тобто протягом тривалого строку (обчислюваного роками) позивач поводився так, ніби між ним та відповідачами не існувало жодних правовідносин,

- відключення квартири від мережі централізованого опалення не можна визнати самовільним. Суд констатує, що дійсно, процедура відключення не була завершена шляхом підписання всіма зацікавленими особами акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП та його затвердження головою міжвідомчої комісії в період, коли факт віключення квартири від вищевказаних мереж мав місце (вересень 2008 року). Однак, акт є документом, що лише фіксує певну подію, яка вже відбулась. Підписання та затвердження акту може не відбутись взагалі, оскільки це залежить виключно від волі осіб, які мають його підписати та/або затвердити. В той же час, з доказів наявних у справі вбачається, що дозвіл на відключення квартири від мережі централізованого опалення було отримано (протокол № 3 постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води від 28.03.2008), а саме відключення здійснювалось працівниками житлово-експлуатаційної організації. Доказів протилежного позивачем надано не було.

- з моменту відключення квартири від мережі централізованого опалення та ізолювання транзитних стояків її власники (так само, відповідач ОСОБА_1 після придбання квартири) не були споживачами послуг позивача. Твердження про протилежне суперечить як загальним положенням договору про надання послуг (глава 63 ЦК України) так і засадам справедливості, розумності та добросовісності (ст. 3 ЦК України),

- відповідач ОСОБА_1 взагалі не повинна нести відповідальності за дії вчинені іншою особою (попередніми власниками), оскільки відсутній договір та/або закон, що встановлював би таку відповідальність даного відповідача.

З урахуванням вищенаведених норм суд приходить до висновку, що позивач не довів, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають заборгованість (згіднго уточнених позовних вимог) за спожиту теплову енергію за період з 17.02.2017 по 20.06.2019 в розмірі 14284,57 грн., оскільки згідно наданих документів вбачається, що користування послугами позивача не здійснюється, квартира АДРЕСА_2 відключена від ЦО та ГВП.

Вищевикладене вказує на необгрунтованість позовних вимог позивача, що має наслідком відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 263 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.10.2019.

Суддя О.М.Сидорчук