ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/845/19Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/817/886/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Іванюта О.М.

з участю представника Борщівської РДА - Фаринюк Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №594/845/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року, постановлену суддею Губіш О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Борщівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Борщівської районної державної адміністрації (далі - Борщівської РДА) про визнання незаконним та скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Борщівського районного суду від 15 липня 2019 року відмовлено у відкриті провадження у справі, з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що спір, який виник між позивачкою і відповідачем стосується не проходження публічної служби, а порушення трудових прав в частині накладення дисциплінарного стягнення.

Вказує, що посада директора Територіальног центру соціального обслуговування не відноситься до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах.

Наголошує на тому, що відповідач Борщівська районна державна адміністрація у цих правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як роботодавець у трудових правовідносинах по відношенню до позивачки.

Тому даний спір підлягає розгляду в цивільному, а не адміністративному судочинстві.

У зв`язку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки даний спір є публічно-правовим і підлягає до розгляду в порядку адміністративного судочинства тому, що сторонами спору є фізична особа та орган держаної влади дії якого оскаржуються. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Борщівської РДА Фаринюк Т.В. доводи апеляційної скаргу не визнала і просила відмовити в її задоволенні.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку була повідомлена, а тому, враховуючи її належне повідомлення про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у її відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Борщівської РДА, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що заявлені вимоги позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення є публічно-правовими, а тому зазначений спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. При цьому, суд керувався правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21 грудня 2016 року №6-28цс16.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з наступних підстав.

У статті 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

В порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Адміністративна справа у розумінні пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.19 КАС України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказувала на те, що обіймала посаду директора Територіального центру і не перебувала на публічній службі. Борщівська районна державна адміністрації у цих спірних правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як роботодавець у трудових відносинах по відношенню до неї, як найманого працівника.

В обґрунтування цих доводів позивачка посилалась на те, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Територіальний центр за організаційно-правовою формою є державна організація (установа, заклад). Тобто, Територіальний центр не є ні органом державної влади, ні органом місцевого самоврядування.

Посилалась на те, що, суд не врахував правил Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1417 від 29.12.2009р., а саме:

- п.1 - територіальний центр надання соціальних послуг (далі - територіальний центр) є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Територіальний центр утворюється для надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах стаціонарного, тимчасового або денного перебування. Діяльність територіального центру повинна відповідати критеріям діяльності суб`єктів, що надають соціальні послуги;

- п. 8 - основними завданнями територіального центру є: - виявлення громадян, зазначених у пункті 4 цього Типового положення, формування електронної бази даних таких громадян, визначення (оцінювання) їх індивідуальних потреб у наданні соціальних послуг; - забезпечення якісного надання соціальних послуг; - установлення зв`язків з підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, фізичними особами, родичами громадян, яких обслуговують територіальні центри, з метою сприяння в наданні соціальних послуг громадянам, зазначеним у пункті 4 цього Типового положення;

- п. 10 - територіальний центр очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому порядку місцевим органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за пропозицією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення місцевої державної адміністрації або виконавчого органу міської, районної в місті ради, погодженою відповідно з Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділом з питань соціального захисту населення обласної, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Посаду директора територіального центру може займати особа, яка має вищу освіту (магістр, спеціаліст) відповідного напряму підготовки і стаж роботи на керівній посаді не менш як п`ять років;

- п. 11 директор територіального центру: 1) організовує роботу територіального центру, несе персональну відповідальність за виконання покладених на центр завдань, забезпечує проведення моніторингу та оцінку якості соціальних послуг, визначає ступінь відповідальності працівників; 2) затверджує посадові обов`язки заступників директора і керівників структурних підрозділів та інших працівників територіального центру; 3) координує діяльність структурних підрозділів територіального центру; 4) подає органу, що утворив територіальний центр, пропозиції щодо штатного розпису, кошторису витрат центру; 5) укладає договори, діє від імені територіального центру і представляє його інтереси; 6) розпоряджається коштами територіального центру в межах затвердженого кошторису витрат та відповідно до їх цільового призначення, в тому числі на оплату: - проведення щорічного профілактичного медичного огляду соціальних працівників та соціальних робітників територіального центру, які безпосередньо надають соціальні послуги; - придбання для соціальних працівників та соціальних робітників спецодягу, взуття, велосипедів, проїзних квитків (або грошової компенсації за їх придбання); - придбання для оснащення структурних підрозділів територіального центру автотранспорту, засобів пересування, спеціальних засобів для догляду і самообслуговування; підвищення кваліфікації осіб, які надають соціальні послуги; 7) призначає в установленому порядку на посаду і звільняє з посади працівників територіального центру; 8) видає у межах своєї компетенції накази (в тому числі щодо здійснення (припинення) обслуговування громадян), організовує і контролює їх виконання; 9) розробляє і подає на затвердження місцевому органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування проект положення про територіальний центр; 10) затверджує положення про структурні підрозділи територіального центру.

Також позивачка посилалась на посадову інструкцію директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Борщівського районну, затвердженої головою Борщівської районної державної адміністрації 29.03.2013: - п. 1.1: директор територіального центру призначається на цю посаду та звільняється з посади в установленому порядку Борщівською районною державною адміністрацією за пропозицією управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації, погодженою департаментом соціального захисту населення Тернопільської облдержадміністрації; - п. 1.4: на посаду директора територіального центру призначається особа, яка має вищу освіту за кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра і стаж роботи на керівні посаді не менше п`ять років.

Згідно посадової інструкції директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Борщівського районну Ковалишин Оксани Степанівни від 03.08.2012: - п. 1.1: директор територіального центру призначається на посаду та звільняється з посади в установленому, порядку Борщівською районною державною адміністрацією за пропозицією управління праці та соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації, погодженою з головним управлінням праці та соціального захисту населення Тернопільської облдержадміністрації; - п. 1.4: на посаду директора територіального центру призначається особа, яка має вищу освіту за кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра і стаж роботи на керівні посаді не менше п`ять років.

Суд першої інстанції не дослідив питання, про які позивачка заявила в апеляційній скарзі про те, що посада директора територіального центу не відноситься до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах і заявлений спір має ознаки цивільно-правового спору.

Як вбачається з надісланих матеріалів справи висновки суду зроблені тільки на підставі поданої позовної заяви, без дослідження відповідних положень та доказів, зазначених в позовній заяві.

Таким чином висновки суду про те, що не є цивільно-правовим є передчасним, у зв`язку з чим ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Тернопільський апеляційний суд в складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повна постанова складена 21 жовтня 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

Шевчук Г.М.