ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/6106/18

Головуючий у першій інстанції - Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/791/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Ніжинська міська рада Чернігівської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Ковальової Т.Г. від 23 квітня 2019 року, місце постановлення ухвали м.Ніжин у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Ніжинська міська рада Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити, що ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 року по 02.08.1994 року була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 вказувала, що з метою приватизації кімнати АДРЕСА_2 у вересні 2018 року вона звернулась до відділу приватизації виконавчого комітету Ніжинської міської ради з відповідним пакетом документів. В подальшому ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з тим, що в архівних даних, які наявні у відділі квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру, відсутня інформація про її реєстрацію в період 1993-1994 років за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 у поданій заяві зазначає, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, їй необхідно для подання заяви до відділу приватизації житла з метою приватизації належного їй житла.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.04.2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення було залишено без розгляду. При цьому роз`яснено заявнику її право подати позов на загальних підставах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 23.04.2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що постановлена судом без додержання норм матеріального і процесуального права, при неповному з`ясуванні судом фактичних обставин справи та доказів, які містяться в матеріалах справи, при цьому висновки суду не відповідають обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про наявність спору про право, при цьому невірно трактував заявлені ОСОБА_1 вимоги, оскільки у поданій заві про встановлення факту, що має юридичне значення, не йдеться мова про спір. Доводи апеляційної скарги стверджують, що органом приватизації не було відмовлено ОСОБА_1 у самій приватизації, а лише було відмовлено у прийнятті документів з підстав неможливості встановити реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період 1993-1994 років. З посиланням на ч.1 статті 293, ч.3 статті 294, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року '' Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення'', ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує, що на даний час спору про право не існує, і за даних обставин її заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає розгляду по суті. У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 сповіщає про намір замінити в судовому засіданні неналежну заінтересовану особу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Ващенко М.О. підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду представник Ніжинської міської ради Чернігівської області, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.69), не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.04.2019 року (а.с.48-49), залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції з посиланням на ч.6 статті 294 ЦПК України прийшов до висновку, що в судовому засіданні встановлено наявність спору про право, а саме, про право на приватизацію житла. Також суд першої інстанції зазначив у оскаржуваній ухвалі, що спір щодо приватизації житла виник з виконавчим комітетом Ніжинської міської ради, а заявник ОСОБА_1 в якості заінтересованої особи зазначає Ніжинську міську раду, яка є іншою юридичною особою.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 23.04.2019 року про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до приписів ч.1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Приписи статті 315 ЦПК України регламентують справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року ''Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення'', в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.27-28), у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити, що ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 року по 02.08.1994 року була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 вказувала, що з метою приватизації кімнати АДРЕСА_2 у вересні 2018 року вона звернулась до відділу приватизації виконавчого комітету Ніжинської міської ради з відповідним пакетом документів. В подальшому ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з тим, що в архівних даних, які наявні у відділі квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру, відсутня інформація про її реєстрацію в період 1993-1994 років за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 у поданій заяві зазначає, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, їй необхідно для подання заяви до відділу приватизації житла з метою приватизації належного їй житла.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про наявність спору про право, при цьому невірно трактував заявлені ОСОБА_1 вимоги, оскільки у поданій заві про встановлення факту, що має юридичне значення, не йдеться мова про спір. Доводи апеляційної скарги стверджують, що органом приватизації не було відмовлено ОСОБА_1 у самій приватизації, а лише було відмовлено у прийнятті документів з підстав неможливості встановити реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період 1993-1994 років, і за даних обставин відсутній спір про право.

При цьому у поданій заяві про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.27-28), ОСОБА_1 зазначає, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, їй необхідно для подання заяви до відділу приватизації житла з метою приватизації належного їй житла.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що оскільки органом приватизації не було відмовлено ОСОБА_1 у приватизації житла, а лише було відмовлено у прийнятті відповідних документів з підстав неможливості встановити реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період 1993-1994 років, і в подальшому ОСОБА_1 має наміри стосовно подання необхідних документів щодо приватизації житла, то висновок суду першої інстанції про наявність спору про право є необгрунтованим. Висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 23.04.2019 року про наявність спору про право, а саме, про право на приватизацію житла, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

Суд першої інстанції також зазначив у оскаржуваній ухвалі, що спір щодо приватизації житла виник з виконавчим комітетом Ніжинської міської ради, а заявник ОСОБА_1 в якості заінтересованої особи зазначає Ніжинську міську раду, яка є іншою юридичною особою. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також виходячи із приписів ч.6 статті 294 ЦПК України, вказана обставина не може бути підставою для залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно приписів ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги приписи п.1, п.3 ч.1 статті 379 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, при цьому ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.04.2019 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з врахуванням положень норм права, які регламентують спірні правовідносини.

Керуючись статтями: 293, 367, 368, 374; п.1, п.3 ч.1 статті 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 квітня 2019 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 04.11.2019 року.

Головуючий: Судді: