Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2014/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., за участі представника позивача Естінко Т.Е. , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: служба у справах дітей Виноградівської РДА,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Естінко Тетяна Емілівна в інтересах ОСОБА_3 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: служба у справах дітей Виноградівської РДА.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_3 була одружена з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 .

18 листопада 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

У зв`язку з невиконанням обов`язку щодо утримання ОСОБА_5 рішенням Виноградівського районного суду від 05.11.2009 р. вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх доходів.

В липні 2010 року відповідач по справі звернувся до Виноградівського районного суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.08.2010 р. було вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 гривень щомісячно. Однак, навіть цю суму аліментів відповідач не сплачував щомісячно, допускаючи заборгованість.

У зв`язку з тим, що збільшились витрати на утримання дитини позивачка по справі зверталась до Виноградівського районного суду Закарпатської області з заявою про збільшення розміру аліментів. 25.02.2019 р. Виноградівський районний суд Закарпатської області задоволив частково позов ОСОБА_3 та змінив розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 , визначив їх щомісячний розмірі в сумі 1400,00 гривень.

Відповідач не виконує покладені законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Також ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, більше того відповідач може пройти поруч з дитиною і навіть не привітатись з нею, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування батьком своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_5 .

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з"явився.

Представника позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила такі задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти вимог позову заперечував. У своїх поясненнях зазначив, що на протязі двох років не приймає участі у вихованні сина, батьківські обов"язки не виконує.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує покладені законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, що стверджується обставинами позову, поясненнями відповідача та письмовими доказами.

Так, відповідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації від 19.09.2019 року №03-24/2298 є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав та досліджені докази свідчать про свідоме невиконання відповідачем, як батьком обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_5 (а.с.38).

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до свого сина, не цікавиться станом його здоров`я, навчанням та розвитком, участі у вихованні не приймає, у зв`язку з чим суд приймає рішення про задоволення позову.

Заперечення відповідача проти вимог позову суд відхиляє, оскільки такі спростовуються поясненнями відповідача наданими безпосередньо в судовому засіданні та дослідженими доказами по справі.

В порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України сторонами не порушувалось питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 280, 284, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк

Повний текст рішення суду

складено 04.11.2019 року