П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/12451/17

Провадження №88-ц/807/12/19

Запорізькій апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 , орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про витребування нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаними позовними вимогами, в обґрунтування яких зазначав, що 20 березня 2006 року він на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С., реєстровий № 406, придбав квартиру АДРЕСА_1 , і зареєстрував за собою право власності у встановленому законом порядку.

12 квітня 2007 року позивач на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І., реєстровий №572, придбав квартиру АДРЕСА_2 , і зареєстрував за собою право власності у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивач став власником двох вищезазначених квартир.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2011 року у справі №2-1240/2011 право власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 було визнано за ОСОБА_3 ..

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2011 року було скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку із відмовою від позову.

Згодом з`ясувалося, що рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2011 року по справі №2-1240/2011 було виконане, оскільки у 2015 році ОСОБА_3 продав спірні квартири відповідачеві ОСОБА_1 ..

Позивач вважає, що спірні квартири вибули з його володіння поза його волею, з огляду на що просив суд витребувати у відповідача ОСОБА_1 на його користь квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено наявності в нього на даний час права власності на спірні квартири, а також не доведено, що квартири вибули з його власності поза його волею, а отже відсутні підстави для застосування ч.1 ст. 388 ЦК України та витребування у ОСОБА_1 квартир на користь позивача.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року рішення суду першої інстанції в цій справі скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що спірні квартири вибули з володіння позивача поза його волею, оскільки вибули із власності позивача на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року в справі № 2-1240/2011, яке в подальшому було скасовано ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року, чинною на час розгляду справи, а отже він має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року за нововиявленими обставинами, обґрунтовану тим, що 27 червня 2019 року її представником було отримано постанову Верховного Суду від 29 травня 2019 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2016 року та від 29 вересня 2016 року скасовано, а справу направлено для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Посилаючись на скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року, заявниця просить переглянути справу за нововиявленими обставинами, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2018 року без змін, вирішити питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій він просить суд задовольнити в повному обсязі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року (т.2 а.с.160).

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надіслав відзив на заяву, в якому просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дітей та у відповідності до вимог чинного законодавства, справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування (т.2 а.с.161).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено судом, що 20 березня 2006 року позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С., зареєстрованим в реєстрі за № 406, придбав у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.4-5).

11 квітня 2006 року право власності на вказану квартиру зареєстровано ОСОБА_2 що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10359675 від 11.04.2006 року (т. 1 а.с.6).

12 квітня 2007 року позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І., зареєстрованим в реєстрі за №572, придбав у ТОВ «АКШЕН» квартиру АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.7-8).

19 квітня 2007 року право власності на вказану квартиру зареєстровано ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14292545 від 19.04.2007 (т.1 а.с.9).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року в справі № 2-1240/2011 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором комісії від 18.01.2006 року; зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення суду набрало законної сили 02 серпня 2011 року (т.1 а.с.10-11).

14 вересня 2015 року за договорами купівлі-продажу, посвідченими приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорненькою О.М., зареєстрованими в реєстрі за №№1843, 1847, ОСОБА_3 продав спірні квартири ОСОБА_1 (т. 1 а.с.56-57, 58-59).

Право власності на вищевказані квартири зареєстровано ОСОБА_1 12 вересня 2017 року, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №97058551 від 12 вересня 2017 року та №97061554 від 12 вересня 2017 року (т.1 а.с.13-15).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку із відмовою від позовних вимог ОСОБА_3 , в інтересах якого діяв ОСОБА_7 , та ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв ОСОБА_8 (т. 1 а.с.12).

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування у відповідача ОСОБА_1 на його користь квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що спірні квартири вибули з його володіння поза його волею.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено ( т.1 а.с.197-199).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року рішення суду першої інстанції в цій справі скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 ( т.2 а.с.45-48).

Під час перегляду справи в апеляційному порядку колегією суддів було встановлено, що спірні квартири вибули із власності ОСОБА_2 на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року в справі № 2-1240/2011, яке в подальшому було скасовано ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року, чинною на час перегляду справи в апеляційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі №2-1240/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором комісії та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2016 року та від 29 вересня 2016 року скасовано, справу направлено для розгляду до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.54-58).

Скасовуючи названі ухвали апеляційного суду Верховний Суд вказав, що в ухвалі суду від 13 травня 2016 року суд апеляційної інстанції не навів мотивів визнання наведених ОСОБА_2 підстав для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року. Таким чином, відкривши апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , задовольнивши клопотання представників сторін про відмову від первісного та зустрічного позовів, скасувавши у зв`язку з цим оскаржуване рішення та закривши провадження в справі, суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, оскільки фактично змінив результат розгляду справи в суді першої інстанції, не встановивши наявність підстав для поновлення строків на апеляційне оскарження цього рішення.

Під час повторного вирішення питання про відкриття провадження в справі №2-1240/2011 ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року; заяву ОСОБА_2 про залишення без розгляду апеляційної скарги на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року та заяву ОСОБА_2 про відмову від апеляційної скарги на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року повернуто ОСОБА_2 ( т. 195-197).

Окрім того, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі №2-1240/2011 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 , поданою 06 серпня 2019 року на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року; заяву ОСОБА_9 про залишення без розгляду апеляційної скарги на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року та заяву ОСОБА_9 про відмову від апеляційної скарги на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року повернуто ОСОБА_9 ( т.2 а.с.199-200).

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2011 року в справі № 2-1240/2011, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором комісії від 18.01.2006 року; зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності задоволено та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 , на теперішній час є чинним та набрало законної сили (т.1 а.с.10-11).

Отже, ОСОБА_3 на час укладення, а саме 14 вересня 2015 року, договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорненькою О.М., зареєстрованими в реєстрі за №№1843, 1847 спірних квартир, був їх власником.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_2 про витребування від ОСОБА_1 на його користь квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 на підставі ст.. 388 ЦК України є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, факт скасування ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року, яка було підставою для прийняття постанови Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року, є підставою для перегляду вказаної постанови за нововиявленими обставинами.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 381-384, 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року за нововиявленими обставинами задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2019 року в цій справі скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова