Справа № 500/4215/19
Провадження № 2/500/2465/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря - Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_2 , яке складається із: житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га кадастровий номер :02:001:0160, розташованої за цією ж адресою. Свої вимоги позивач мотивує тим, що за життя спадкоємець склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 19.09.2016 року за №40, згідно якого усе майно, що буде йому належати на день смерті, заповів позивачці ОСОБА_1 . На її звернення до приватного нотаріуса Крижановської С.М. про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, їй було відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на вказаний об`єкт нерухомості не зареєстровано. Крім того, не можливо оформити право на спадкове майно і на земельну ділянку у зв`язку із опискою секретаря Ларжанської сільської ради, а саме, в заповіті вказане місце народження померлого с.Ларжанка замість с.Нова Некрасівка.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.31).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.07.2018 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №4 (2016-2020 роки) ОСОБА_2 належав на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 459 від 28.05.2019 року (а.с.15).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.10.1954 року (а.с.8) та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 14.12.2018 року (а.с.9) ОСОБА_1 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 31.12.1983 року (а.с.7), та ОСОБА_2 є рідними сестрою та братом.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №472181 (а.с.16) ОСОБА_2 на підставі Рішень Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 19.12.1997 р., №178-ХХІІ від 14.04.2010 р. №605-V, є власником земельної ділянки площею 0,2500 га., цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0160.

Після смерті ОСОБА_2 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,2500 га., кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0160, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту від 19.09.2016 року, посвідченого Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, усе майно, що буде належати ОСОБА_2 на день його смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що він матиме право за законом він заповів ОСОБА_1 .

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №54397434, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 07.12.2018 року, заповіт ОСОБА_2 від 19.09.2013 року, зареєстрований за №59561797 чинний, не змінювався та не скасовувався (а.с.48).

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 будучи спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 у передбачений ст.1270 ЦК України строк 07.12.2018 року звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановської С.М. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами спадкової справи №91/2018 (а.с.38), тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Після померлого ОСОБА_2 заведена спадкова справа №91/2018 07.12.2018 року та зареєстрована в Спадковому реєстрі за №59561797 (а.с.37-57).

Письмовою відповіддю від 24.05.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М. відмовлено ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та на земельну ділянку, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на ім`я спадкодавця (а.с.19).

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Належність спадкодавцю майна, про яке зазначає позивач у позовній заяві, підтверджується довідкою про право власності на дім Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.05.2019 року №459 та довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 15.10.2019 року №860.

Відповідно до ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачки на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1234, 1235, 1269,1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, адреса місцезнаходження юридичної особи: вул.Українська,43, с.Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 30 грудня 1997 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0160, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №472181, виданий 25 червня 2010 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №91.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко