У Х В А Л А

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 523/11602/17

провадження № 61-18323ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи позов тим, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька, своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 117,7 кв. м., житловою площею 72,4 кв. м., сараю-гаражу літ. «Д», І - мостіння, № 1-5 огородження, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька, інших спадкоємців судом не встановлено. Позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому відповідно до статтей 1268 та 1269 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину.

.

У травні 2018 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення, в якій вона просила переглянути та скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2017 року.

Ухвалою Суворовського районного суду від 10 серпня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вона є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки не оспорює та визнає право позивача на спадкування майна після смерті родичів позивача.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що у справах про визнання права власності в порядку спадкування у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказане та ухвалив рішення, не залучивши до участі у справі орган місцевого самоврядування, а саме Одеську міську раду.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суд апеляційної інстанції зробив неправильний висновок, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, отже, порушив норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просила скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У справах зокрема про визнання права власності в порядку спадкування у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року (справа № 523/9076/16-ц).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 після того, як постановою Четвертої одеської державної нотаріальної контори № 3587/02-31 від 04 серпня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням підстав та змісту позову дійшов висновку, що належним відповідачем у справі є Одеська міська рада.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги є необгрунтованими, оскільки апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем.

Верховний Суд не встановив порушення норм цивільного процесуального права судом апеляційної інстанції щодо визначення належного відповідача у справі.

З огляду на те, що доводи та аргументи, наведені ОСОБА_1 у касаційній скарзі, не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваної постанови, тому правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за закономвідмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко