Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 644/6221/16-ц

провадження № 61-24496св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, який є правонаступником Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року у складі колегії суддів: Бурлака І.В., Карімової Л. В., Малінської С. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю., Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 17 січня 2015 року за № 89 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю. про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 липня 2011 року № 67003/І - квартири АДРЕСА_1 кв. м, жилою площею 46,60 кв. м для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» у сумі 112 499, 85 грн.

Позов мотивований тим, що 08 липня 2011 року між ОСОБА_3 і Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (далі - ПАТ «Астра Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», укладено кредитний договір № 67003, за яким банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 199 000,00 грн для використання його на власний розсуд. У той же день з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором кредиту між ОСОБА_2 та ПАТ «Астра Банк» укладено договір іпотеки № 67003/І, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Давидовою Я. Ф. щодо належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 і між банком та позивачем укладено договір поруки № 67003/П. 26 липня 2016 року позивачу стало відомо, що 17 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю. вчинено виконавчий напис № 89 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 липня 2011 року № 67003/І для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» у сумі 112 499, 85 грн, який пред`явлено банком до виконання до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Дії відповідачів є незаконними, оскільки, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував і не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги щодо безспірність заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором зроблено банком одноособово, без урахування думки позичальника, та він не відповідає дійсній сумі заборгованості. Сума невиконаних зобов`язань вказана у виконавчому напису не може складати 112 499,85 грн у зв`язку з частковим погашенням боргу перед банком і є істотно меншою. Банк мав поінформувати позичальника про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису, чого зроблено не було. Позивач і ОСОБА_3 не отримували документів на підтвердження переходу права вимоги за вищевказаним кредитним договором від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», незважаючи на те, що ОСОБА_3 направлялась на адресу ПАТ «Дельта Банк» вимога щодо надання таких документів та детального розрахунку заборгованості, нарахувань і виплат за кредитом. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю. у тексті виконавчого напису не вказано жодного документа на підтвердження суми безспірної заборгованості чи документів, що підтверджують факт настання кінцевого терміну виконання зобов`язань. Переоформивши на себе права іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» не здійснив дій щодо скасування заборони відчуження на користь ПАТ «Астра Банк», що унеможливлює здійснення будь-яких дій щодо відчуження іпотечного майна на користь інших суб`єктів.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 17 січня 2015 року, реєстраційний номер № 89, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю. про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 липня 2011 року № 67003/І - квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 46,60 кв. м для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 112 499, 85 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зі змісту заяви на вчинення виконавчого напису, що надана відповідачем, вбачається, що до заяви не додавались оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення на підтвердження надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, а також довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Реєстри поштових відправлень надані нотаріусу у копіях, тоді, як пункт 11 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 передбачає надання таких документів у оригіналах. Всупереч пункту 67 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 у реєстрах відправлень підпис працівника, що здав відправлення на підприємство зв`язку, не скріплено печаткою. Пункт 67 Правил надання послуг поштового зв`язку зобов`язує засвідчувати такий список згрупованих внутрішніх листів з оголошеною цінністю - підписами керівника та головного бухгалтера. Відповідно до пункту 3.6. Глави 16. «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, у разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. Позивачем по справі надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження, об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містять інформацію про заборону відчуження нерухомого майна № 11368306, зареєстровану 08 липня 2011 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Давидовою Я. Ф. на користь ПАТ «АСТРА БАНК» на підставі іпотечного договору від 08 липня 2011 року № 67003/1. Відповідач, посилаючись на відступлення на свою користь прав за іпотечним договором від 08 липня 2011 року № 67003/1 не зареєстрував таке відступлення у встановленому законодавством порядку, а наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження заборони щодо об`єкту іпотеки, зареєстрованої на користь іншої особи, також унеможливлює вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог відповідача.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволенено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що банком надані нотаріусу необхідні для вчинення виконавчого напису документи. Із розрахунку заборгованості вбачається, що сума боргу, зазначена в вимозі, яка направлена іпотекодавцю, та в розрахунку, який надано для вчинення виконавчого напису, є тотожною та становить 112 499, 85 грн. Посилання ОСОБА_2 на те, що у зв`язку з частковим погашенням сума боргу є істотно меншою, є необгрунтованими, оскільки доказів щодо цього матеріали справи не містять і в суд апеляційної інстанції їх не надано. Із копії реєстру поштових відправлень від 01 грудня 2014 року та квитанції пошти вбачається, що досудові вимоги боржнику та іпотекодавцю направлялися рекомендованим листом, які вручені відділенням поштового зв`язку. Враховуючи, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє з урахуванням положень Переліку наявність документів, за якими стягнення провадиться в безспірному порядку, а також те, що боржник та іпотекодавець повідомлялися про наявну заборгованість і вчинення виконавчого напису, вчинення виконавчого напису здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направив касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року та залишити в силі рішення першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 19 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 травня 2018 року справу № 644/6221/16-ц і матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що банком нотаріусу не надано оригінал розрахункового документу про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення на підтвердження надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, а також довідку фінансової установи про ненадходження платежу. Реєстри поштових відправлень надані у копіях, не містили підпису керівника та головного бухгалтера. Нотаріус не перевірив наявність інших іпотекодержалетів. Проте ПАТ «Астра Банк» був зазначений як іпотекодержатель за іпотечним договором від 08 липня 2011 року № 67003/1. Таким чином, банк не надав необхідного переліку документів нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а наявні свідчили про порушення прав інших обтяжувачів. Апелянт подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, стверджуючи, що отримав копію рішення суду першої інстанції 26 грудня 2016 року, тоді як відповідно до даних сервісу відстежень поштових відправлень датою вручення є 24 грудня 2016 року, таким чином строк на апеляційне оскарження закінчився 03 січня 2017 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судами

08 липня 2011 року між ОСОБА_3 і ПАТ «Астра Банк» укладено кредитний договір № 67003, за яким банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 199 000,00 грн для використання його на власний розсуд, в свою чергу ОСОБА_3 зобов`язалась повернути суму кредиту в повному обсязі за встановленим графіком погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором кредиту 08 липня 2011 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Астра Банк» укладено договір іпотеки № 67003/І, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Давидовою Я. Ф. щодо належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «Астра Банк» продає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, і за кредитним та забезпечувальним договорами боржника та іпотекодавця.

17 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В. Ю. вчинено виконавчий напис № 89 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 липня 2011 року № 67003/І для задоволення вимог, ПАТ «Дельта Банк» у сумі 112 499, 85 грн за період з 02 грудня 2013 року по 21 листопада 2014 року, який на теперішній час знаходиться на примусовому виконанні у Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланихіпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Досудова вимога позичальнику та майновому поручителю були направлені банком 01 грудня 2014 року, що підтверджується реєстрами поштових відправлень та фіскальними чеками. Факт направлення даних вимог позивачем на спростований.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, доповнення пунктом 11 такого змісту: « 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».

З огляду на зазначене, відповідні положення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не підлягають застосуванню.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору щодо заборгованості.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, (далі - ЦПК України 2004 року) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, а також вимоги позичальнику і майновому поручителю та заяви банка до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису банком для звернення стягнення на предмет іпотеки зазначена заборгованість у розмірі 112 499,85 грн, що складається з боргу за кредитом у розмірі 103 643,89 грн і боргу за відсотками у розмірі 8 855,96 грн.

Позивач у касаційній скарзі не наводить доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, судами не встановлювалася така невідповідність, позивачем не надавалися докази іншого розміру заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги про незаконне поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження внаслідок отримання банком рішення суду першої інстанції не 26 грудня 2016 року, як зазначив банк у апеляційній скарзі, а 24 грудня 2016 року, є необґрунтованими, оскільки відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного у матеріалах справи, рекомендований лист з рішення суду першої інстанції вручений ПАТ «Дельта Банк» 26 грудня 2016 року.

Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що вчинення виконавчого напису порушувало права інших іпотекодержателів, а саме - ПАТ «Астра Банк», суперечить обставинам справи, оскільки ПАТ «Астра Банк» зазначений у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна як обтяжувач за іпотечним договором від 08 липня 2011 року, права за якими ПАТ «Астра Банк» були відступлені ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 08 серпня 2014 року внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого іпотекодержателем на підставі іпотечного договору від 08 липня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк». Отже, у зв`язку з відступленням ПАТ «Астра Банк» прав іпотекодержателя за іпотечним договором від 08 липня 2011 року на користь ПАТ «Дельта Банк», вчинення виконавчого напису нотаріуса не порушувало прав ПАТ «Астра Банк».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом апеляційної інстанцій повно встановлено обставини справи на підставі належної оцінки наявних у справі доказів, визначено норми права, які підлягали застосуванню.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко В. С. Жданова
В. О. Кузнєцов