Справа № 539/3334/19
Провадження № 2-о/539/177/2019

У Х В А Л А

іменем України

04 листопада 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Карпенко Т.П.,

з участю представника заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту участі в бойових діях,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , заінтересована особа Полтавський обласний військовий комісаріат звернувся до суду із заявою про встановлення факту участі в бойових діях та просив суд встановити факт, що він ОСОБА_2 в період з квітня 1980 року по червень 1982 року виконував спеціальні завдання військовою частиною НОМЕР_1 КСАПО на території Республики Афганістан (на об`єкті « ОСОБА_3 ») та брав участь у бойових діях при наданні військової допомоги на території Республики Афганістан (на об`єкті « ОСОБА_4 »).

У заяві зазначав, що встановлення даного факту необхідне йому для набуття юридичного статусу учасника бойових дій, а тому встановлення даного факту має юридичне значення.

З`ясувавши обставини справи, враховуючи думку представника заінтересованої особи, який з`явився в судове засідання, суд вважає, що провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту участі в бойових діях підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом установлено, що встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для отримання статусу учасника бойових дій, а тому встановлення даного факту має юридичне значення.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, встановлення факту, що має юридичне значення, в судовому порядку можливе тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 2 Постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема: не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причини і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Переліки таких держав та періодів бойових дій на їх території затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 та від 05 серпня 1994 року №530.

Аналогічні положення щодо визнання учасниками бойових дій містяться також в п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16 «Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16 участь громадян, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту) визначається комісіями, що створюються у міністерствах і відомствах, які направляли своїх працівників на роботу в держави, де в цей період велися бойові дії. Якщо працівників направляли на роботу міністерства, відомства колишнього Союзу РСР, а також Української РСР, що згодом були ліквідовані або реорганізовані, комісії створюються у міністерствах, відомствах України, у віданні яких перебувають чи перебували підприємства, установи та організації, з яких відряджалися зазначені працівники.

Порядок діяльності комісії регулюється Положенням про комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16.

Відповідно до п. 3 зазначеного Положення комісія зобов`язана приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», реєструвати заяви у спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії; розглядати заяви громадян, що надійшли до Комісії, у тримісячний термін; видавати довідки за зразком згідно з додатком.

Тобто, визначений законодавством порядок встановлення факту участі у бойових діях та виконання бойових завдань, виключає можливість встановлення цього факту в судовому порядку.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику ОСОБА_2 його право на оскарження рішень (дій) відповідного органу у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту участі в бойових діях на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Викладені висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №233/2929/17, провадження №14-284цс19.

Керуючись ст. ст. 255, 259, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання с. Новаки Лубенського району Полтавської області), заінтересована особа Полтавський обласний військовий комісаріат (код ЄДРПОУ 0785196, місце знаходження м. Полтава, вул. Шевченка, 78а) про встановлення факту участі в бойових діях на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю.А.