Справа № 199/8215/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2019 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Перетятько А.В.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 та представника заявника - адвоката Пац В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки, як законний представник, ОСОБА_2 , де заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданою заявою заявлено вимогу про видачу обмежувального припису, яким заборонити ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом шести місяців:

-наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у АДРЕСА_2 ;

-наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до загально-освітньої середньої школи №42 в м.Дніпро, в якій навчається ОСОБА_4 ;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місцях, невідомомих ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

-направити ОСОБА_3 на проходження програми для кривдників строком на 1 рік. Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Подана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 19 червня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішенням суду був розірваний; серед інших причин, які стали підставою для розлучення, було і агресивне ставлення до ОСОБА_1 та її сина від першого шлюбу, це виражалося у приниженні останнього, яке ОСОБА_3 вважав методами «виховання майбутнього чоловіка», фізичному побитті сина та ОСОБА_1 , коли вона намагалася заступитися за сина, донька була очевидцем такого насильства, яка після розірвання шлюбу залишалася проживати разом із матір`ю.

З 22 серпня 2018 р. ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 , та є вагітною. Дізнавшись про вагітність, приблизно у червні 2019 р. ОСОБА_3 почав діяти агресивно по відношенню до ОСОБА_1 та її сім`ї. ОСОБА_3 почав налаштовувати доньку проти її матері, повідомляючи їй про, начебто, її намір залишити її після народження майбутньої дитини, ображав честь та гідність ОСОБА_1 , про що сама донька розповіла. При зустрічах з дитиною разом із ОСОБА_1 або без неї ОСОБА_3 постійно в присутності доньки називає ОСОБА_1 нецензурними словами, образливо висловлюється по відношенню до її чоловіка ОСОБА_9 Декілька разів, з`являючись без попереджень до подвір`я помешкання ОСОБА_1 з метою негайної зустрічі з донькою, нецензурною лайкою в присутності обох дітей ображав ОСОБА_11 , намагався проникнути до будинку, провокував бійки.

21 червня 2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Управління-служби у справах дітей Амур - Нижньодніпровської районної у місті ради із проханням застосувати заходи впливу до ОСОБА_3 ; згідно відповіді управління-служби у справах дітей Амур- Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 11.07.19 №03/3029 спеціалістами управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради неодноразово було здійснено виходи в родину батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виходу вдома нікого не було, двері ніхто не відчинив. Батькові ОСОБА_3 були залишені запрошення до управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, але станом на 12.07.2019року на запрошення ніхто не відреагував.

03.07.19 р. ОСОБА_1 звернулась до КЗ «Діагностичний центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради з метою проведення психологічного діагностування психоемоційного стану дитини та визначення її батьківського потенціалу. У виданій довідці від 03.07.2019 р. № 88 про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару зазначено: «На питання про відношення до біологічного батька, у дівчинки вступають у дію механізми психологічного захисту - ігнорування та заперечення. Вона розповіла , що він її родич, а на подальші запитання не відповідала. Оскільки психоемоційний стан ОСОБА_4 повністю не сформований, то участь у житті дівчинки біологічного батька ОСОБА_3 може нести за собою негативні наслідки у вигляді психологічної травми, яка буде впливати на психічний, фізіологічний та особистісний розвиток дитини.

З початком учбового року дитина пішла в І клас ЗОШ №42 ОСОБА_3 без попередження ОСОБА_1 одразу після закінчення уроків у школі забирає доньку, нехтуючи при цьому навчальним процесом та бажанням дитини. Окрім того, двічі на тиждень донька відвідує художню школу. Однак, ОСОБА_3 , нехтуючи інтересами дитини та всупереч її волі, без попередження, з`ясування розкладу занять доньки, забирає її зі школи, в грубій формі вказуючи вчителям на відсутність заборон спілкуватись з донькою. В таких випадках мати дитини не має уявлення ні де донька, ні коли вона повернеться додому, ОСОБА_3 утримує дитину без врахування її бажання, там, де йому заманеться, протягом часу на власний розсуд. Після таких зустрічей дитина повертається додому налякана, пригнічена, вона плаче та нерідко після таких зустрічей в неї підвищується температура та вона хворіє. Дитина каже, що боїться зустрічатися з «родичем», запитує, чи не залишать її після народження дитини, повторює нецензурні слова, якими ОСОБА_3 . називає ОСОБА_1 Такі вчинки ОСОБА_3 вчиняє систематично і вся сім`я перебуває у страху та розпачі.

Заявник та її представник підтримали заяву повністю.

Процесуальні дії у справі:

-судом задоволено клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 свідчив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із дружиною та її двома дітьми, вважає дітей рідними дітьми. Батько ОСОБА_4 , коли забирав Єву, налаштовує дитину проти нього, тобто проти ОСОБА_9 ; останній раз (наприкінці весни 2019 р.), коли ОСОБА_9 приїхав додому, Єва вибігла у сльозах та повідомила, що ОСОБА_3 сказав їй, що ОСОБА_9 «ніхто». ОСОБА_3 налаштовує дитину проти нього та його дружини, у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ОСОБА_3 висловлюється нецензурними словами.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом; дитина мешкає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 22.08.2018 взяла шлюб із ОСОБА_9 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, яке видано Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Згідно із відповіддю від 11.07.2019 №03/3029 Управління - служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради спеціалістами управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради неодноразово було здійснено виходи в родину батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виходу вдома нікого не було, двері ніхто не відчинив. Батькові ОСОБА_3 були залишені запрошення до управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, але станом на 12.07.2019року на запрошення ніхто не відреагував.

Відповідно до довідки з КЗ «Діагностичний центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 03.07.2019 №88, яка надана ОСОБА_1 про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару на питання про відношення до біологічного батька, у дівчинки вступають у дію механізми психологічного захисту - ігнорування та заперечення. Вона розповіла, що він її родич, а на подальші запитання не відповідала. Оскільки психоемоційний стан ОСОБА_4 повністю не сформований, то участь у житті дівчинки біологічного батька ОСОБА_3 може нести за собою негативні наслідки у вигляді психологічної травми, яка буде впливати на психічний, фізіологічний та особистісний розвиток дитини.

Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до п. 2 - це усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

За загальним правилом, закріпленим частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Заявником суду надані такі докази:

-пояснення свідка ОСОБА_9 (останній суду свідчив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із дружиною та її двома дітьми, вважає дітей рідними дітьми. Батько ОСОБА_4 , коли забирав Єву, налаштовує дитину проти нього, тобто проти ОСОБА_9 ; останній раз (наприкінці весни 2019 р.), коли ОСОБА_9 приїхав додому, Єва вибігла у сльозах та повідомила, що ОСОБА_3 сказав їй, що ОСОБА_9 «ніхто». ОСОБА_3 налаштовує дитину проти нього та його дружини, у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ОСОБА_3 висловлюється нецензурними словами);

-відповідь Управління - служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради від 11.07.2019 №03/3029 (сама заява суду не надана);

-довідка з КЗ «Діагностичний центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 03.07.2019 №88, яка надана ОСОБА_1 про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару. Згідно з наданими рекомендаціями з метою запобігання психотравматизації ОСОБА_4 рекомендовано враховувати побажання дитини та обмежити час і дні спілкування з батьком ОСОБА_3 Батьківський потенціал - це спроможність дорослого задовольняти потреби дитини без шкоди для її психічного чи фізичного розвитку. Спілкування з батьками не повинно набувати риси психотравмуючих дій. Виховний процес повинен сприяти емоційному, когнітивному, особистому розвитку дитини та допомагати набувати корисні навички для подолання труднощів у дорослому житті.

Враховуючи, що суду не надано доказів (ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд позбавлений можливості встановити факт вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, заявником не доведено існування загрози вчинення таких протиправних дій у майбутньому, заявником не доведено, що рішення про задоволення поданої нею заяви якнайкраще відповідатиме інтересам малолітньої дитини. Достатньою підставою для задоволення такої заяви могло бути існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства зі сторони заінтересованої особи також у майбутньому, що у цій справи доведено не було.

Натомість судом встановлена наявність між батьками дитини спору про участь батька ОСОБА_4 у її вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави, оскільки в задоволенні заяви відмовлено.

Керуючись ст.ст. 13, 19, 23, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263-265, 267, 268, ч. 3 ст. 293, ст. 294, ст.ст. 350-1 - 350-3, 350-5 - 350-6, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки, як законний представник, ОСОБА_2 , де заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити повністю.

Дата складення повного судового рішення 21.10.2019 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

09.10.2019