Справа № 203/2059/19
УХВАЛА

04 листопада 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №203/2059/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 23.10.2019 року позов було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

24.10.2019 року до суду надійшла заява представника відповідачки про стягнення з позивача понесених нею витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Розгляд вказаної заяви проводиться в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч.ч.5,6 ст.142 ЦПК у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 цього Кодексу.

В свою чергу ч.9 ст.141 ЦПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Вирішуючи питання за заявою представника відповідачки суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про необгрунтовані дії позивача, зловживання ним своїми процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій останнього.

Також позивачем в пред`явленому позові було заявлено вимоги про стягнення на його користь з відповідачки матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу під час ДТП, що сталась з вини відповідачки. При цьому, позивачем заявлено до стягнення різницю між розміром оціненої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, що узгоджується з приписами ст.1194 ЦК України.

Частиною 7 ст.178 ЦПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України відзив, окрім іншого, повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2019 року відповідачка була ознайомлена з матеріалами цивільної справи №203/2059/19 та 05.09.2019 року уклала договір №05/09/19-7 про надання правової допомоги в рамках даної цивільної справи з адвокатом Константиновим Р.Д.

Поряд з цим, у визначені в ухвалі про відкриття провадження строки відповідачка не надала відзиву на позов, не навела попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, у т.ч. витрат на правову допомогу, через що позивач не міг бути обізнаний щодо можливих наслідків поданої ним заяви про залишення позову без розгляду та прийнятих на її підставі процесуальних рішень, передбачених ч.5 ст.142, ч.3 ст.257 ЦПК України.

За вказаних вище обставин, суд у відповідності до ч.2 ст.134 ЦПК України вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви представника відповідачки щодо стягнення з позивача понесених останньої витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.7,12,134,141,142,178,247,257-260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя С.Ю.Казак