ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/12803/18

Провадження № 22-ц/818/3845/19

Категорія: про встановлення факту

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу апеляційну скаргу Харківської міської ради

на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2019 року у складі судді Шишкіна О.В.

у цивільній справі №638/12803/18 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин,-

встановив:

28.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просила встановити факт, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_2 . У серпні 2017 року вона звернулася до Десятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа №540/2017. Листом від 30 листопада 2017 року їй було повідомлено, що у матеріалах спадкової справи заведеної після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок з померлою. У зв`язку з викладеним позивач змушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Суд вирішив встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі Харківська міська радапросить рішення скасувати, вважаючи його незаконним, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ХМР зазначає, що позивач документально не підтвердила родинні відносини про те, що її батько є рідним братом батька померлої ОСОБА_2 , не надано інформації з Державної архівної служби України щодо встановлення родового та родинного зв`язку між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вказаний факт того що вони є двоюрідними сестрами ґрунтується на припущеннях та не підтверджено належними на те доказами.

Посилання позивача на фотокартки та на копії з домової книги будинку за адресою: АДРЕСА_1 не є належними доказами щодо підтвердження родинного зв`язку.

За інформацією КП «Жилкомсервіс», 25.07.2017 р. сусідами була викликана поліція бо відчувався трупний запах.

Згідно копій поквартирної картки форма Б у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 23.04.1969 по 16.02.1973 як основний, ОСОБА_4 , 1907 р. н., з 12.12.1973 по 1985 - чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.04.1978 по ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка.

У пункті 5.1 Листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/0-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що слід звернути увагу на необхідність при розгляді справ про спадкування за законом більш ретельної перевірки доказів належності осіб до кола спадкоємців за законом визначеної черги.

Для кровного споріднення характерним є ступені споріднення, тобто кількість народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних відносинах.

В оскаржуваному рішенні суд помилково прийшов до висновку щодо встановлення родинних відносин між ОСОБА_4 (батько померлої ОСОБА_2 ) та ОСОБА_5 (батько позивача ОСОБА_1 ) на підставі співпадіння прізвища, по батькові та місця народження.

Обставинами, що підтверджують родинний зв`язок, як зазначено в оскаржуваному рішенні, є факт проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Одна друга частина вказаного будинку належала батьку позивача та була успадкована його сином - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. На підставі вищенаведеного судом помилково зроблено висновок, що вказані обставини підтверджують родинні стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка зазначена матір`ю ОСОБА_4 , згідно архівної довідки.

Згідно копії будинкової книги в будинку АДРЕСА_1 щодо реєстрації місця проживання в зазначеному домоволодінні проживали ОСОБА_8 , 1908 р. н., ОСОБА_6 , 1880 р. н., ОСОБА_9 , 1908 р.н., ОСОБА_10 , 1905 р.н., ОСОБА_1 , 1928 р.н., ОСОБА_11 , 1950 р.н., ОСОБА_7 , 1937 р.н.

Розділу щодо зазначення родинного зв`язку зареєстрованих в домовій книзі осіб не передбачено, а тому висновок щодо родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є передчасним та недоведеним. В зазначеному домоволодінні ані сама спадкодавця ОСОБА_2 , ані її батько - ОСОБА_4 взагалі не проживали.

Всі твердження щодо родинних відносин ґрунтуються на припущеннях та не мають документального підтвердження, як передбачено вимогами ст. ст. 76-80 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_13 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що постановлено у відповідності до вимог законодавства.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_13 зазначає, що скаржник зазначає, що суд дійшов до висновку щодо встановлення родинних відносин між ОСОБА_4 (батьком померлої) та ОСОБА_5 (батьком позивача) тільки на підставі співпадіння прізвища, по батькові, місця народження. Однак це була лише одна із багатьох обставин, яка враховувалася судом при дослідженні доказів у їх сукупності та прийнятті рішення.

Щодо посилання відповідача на необґрунтованість врахування відомостей будинкової книги щодо осіб зареєстрованих в будинку АДРЕСА_1 Представник Харківської міської ради зазначає, що вказані відомості не можуть бути враховані, оскільки ні спадкодавець, ні її батько не проживали в будинку. Однак Позивач проживала у вказаному будинку разом з ОСОБА_6 (своєю бабусею та матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ). Факт, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_4 підтверджується документально.

Крім того, у позивачем надано всі документи на підтвердження родинного зв`язку між нею та спадкодавцем, крім свідоцтва про народження свого батька, який народився у 1903 році.

Архівна інформація про його народження була знищена та не може бути надана архівом, що підтверджується відповідною довідкою архівної установи

Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_13 , ОСОБА_15 в судовому засіданні підтримали відзив на апеляційну скаргу, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник ХМР в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутністю представника скаржника та просив задовольнити апеляційну скаргу.

Колегія суддів, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ХМР за наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

У серпні 2017 року позивач звернулася до Десятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа №540/2017.

У листопаді 2017 року представник позивача звернувся до Десятої харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Листом №3410/01-16 від 30 листопада 2017 року їй було повідомлено, що у матеріалах спадкової справи №540/2017 після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок з померлою, та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем.

Згідно листа Десятої харківської державної нотаріальної контори №3321/540/2017 від 06 грудня 2018 року заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 подала лише двоюрідна сестра ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено надано докази на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 для вирішення справи у позовному провадженні.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції..

На підтвердження факту родинних відносин позивачем надано копії документів: копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 НОМЕР_4 (спадкодавця), Архівна довідка про народження ОСОБА_4 від 27 жовтня 2017 року №01-29/3-2343 (батька спадкодавця), посвідка про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (позивача), свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 , видане 31 червня 1949 року (позивача).

Тобто, для встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2 не вистачає лише свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_5

Позивач звернувся до Державного архіву Харківської області з проханням надати архівну довідку про народження батька, однак Листом №01-29/3-2343а від 27 жовтня 2017 року позивачу повідомлено, що в метричній книзі Покровської церкви с. Карасівки Харківського повіту за 1901-1908 років, яка збереглася неповністю та частково пошкоджена, метричного запису про народження в 1901-1908 ОСОБА_5 немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить заявник. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні.

Факт може бути установлений за сукупністю обставин, які вказують на його існування. При цьому така сукупність обставин може не містити якого-небудь елементу, який розриває зв`язок між обставинами, але логічно прослідковується, що зв`язок між обставинами все ж таки існує.

Завдання суду у такій категорії справ встановити наскільки достовірно, не виключено, що без певної долі сумніву, пов`язуються відомі обставини при відсутності якого-небудь елементу, який мав би їх об`єднати. Якщо є достатні підстави стверджувати, що сукупність відомих обставин вказує достовірність факту, ніж у його сумнівності, то юридичний факт може бути установлений.

Суд першої інстанції виходив із того, що про родинні відносини між позивачем та померлим свідчить співпадіння прізвища, по батькові та місця народження ОСОБА_4 (батька померлої) та ОСОБА_5 (батька позивача), факт проживання позивача та ОСОБА_6 (бабусі позивача та матері ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ) в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується домовою книгою на будинок та довідкою Слатинської селищної ради №3750 від 16 листопада 2017 року. Тобто мати спадкодавця проживала разом з позивачем у будинку, власником якого був батько позивача. Також були допитані свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , які підтвердили факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2 .

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа судом першої інстанції розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані з посиланням на норми матеріального права та підтверджуються фактичними обставинами, встановленими на підставі належних та допустимих доказів, достовірність яких представником ХМР не спростовано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і підстав для його скасування та зміни немає.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст. 375, ст.ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина