Справа № 145/464/19
Провадження № 22-ц/801/1910/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кіосак Н. О.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю.Б.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

третя особа на стороні позивача - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на заочне рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Кіосак Н.О. в порядку спрощеного позовного провадження, зі складенням його повного тексту цього ж дня,

у цивільній справі № 145/464/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

У березні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 72 272 грн 17 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.05.2017 в с. Ворошилівка по вул. Лівобережній відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВМW, Х3, реєстраційний № НОМЕР_1 та транспортного засобу ИЖ, реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ИЖ, реєстраційний № НОМЕР_2 було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.08.2017 року по справі № 145/710/17 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт 61 від 07.06.2017.

На підставі вказаного страхового акта Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 72 272 грн 17 к., що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Заочним рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що шкоду автомобілю ВМW, Х3, реєстраційний № НОМЕР_1 , завдано саме з вини відповідача, оскільки постановою Тиврівського районного суду від 21 серпня 2017 року ОСОБА_2 не визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Питання про призначення авто-технічної експертизи позивачем не ставилось. Відтак, суд не погоджується з доводами позивача про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК» «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») не погодившись з таким рішенням, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 червня 2019 року і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи. Позивач посилається на постанову Тиврівського районного суду від 21 серпня 2017 року по справі №145/710/17, яка є доказом вини відповідача та не потребує додаткового доказування стороною позивача щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_2 , впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 179022 16.05.2017 о 10-00 в с. Ворошилівка Тиврівського району, по вулиці Лівобережній, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ИЖ 2715», д.н.з. НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, допустив зіткнення з автомобілем «ВМW Х3» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався назустріч.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 179023 16.05.2017 о 10-00 в с. Ворошилівка Тиврівського району, по вулиці Лівобережній, ОСОБА_2 , керував автомобілем «ИЖ 2715», д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, провадження у справі за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вказана постанова набрала законної сили 01.09.2017.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2659974 від 24.03.2017 була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують транспортним засобом ИЖ, реєстраційний № НОМЕР_2 .

Власником автомобіля «ВМW Х3», д.н.з НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 61 на підставі Калькуляції № 17-115361 від 18.05.2017, сума страхового відшкодування становить 72 272,17 грн., яка згідно з платіжним дорученням № 3Р035525 від 13.06.2017 виплачена власнику автомобіля «ВМВ Х3» - ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України та п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 38.1.1 даного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого

транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 здійснив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП, а саме, здійснив зіткнення з автомобілем ВМW Х3 д.н.з. НОМЕР_1 , однак провадження у справі за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Позивач, відповідно до матеріалів справи, здійснив страхове відшкодування за пошкодження транспортного засобу ВМW Х3 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Проте суд першої інстанції не дослідив у повній мірі всі обставини справи, не надав належної оцінки доказам по справі, та помилково вважає, що закриття провадження на підставі статті 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строків не є доказом вини відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення та нанесення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14 при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, Верховним Судом в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц та від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, висловлено правові позиції, що така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що шкоду завдано з вини відповідача, тобто причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача не доведено, - ґрунтується на неповно встановлених обставинах справи.

Тому виходячи із вказаного вище, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги. Спричинення шкоди автомобілю ОСОБА_1 . відбулося з вини ОСОБА_2 , що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 72 272, 17 грн підлягають задоволенню.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 частини шостої статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, п. в п. 4 частини першої статті 382 ЦПК України, апеляційний суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Позивач поніс наступні витрати: 1 921 грн судового збору за подання позову (а.с.1) та 2 881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.76), а всього 4 802 грн 50 к.

Зважаючи на те, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених вимог, тобто у повній мірі, що становить 4 802 грн 50 к.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 369, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити.

Заочне рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () завдані збитки в порядку регресу в розмірі 72 272 (сімдесят дві тисячі двісті сімдесят дві) грн 17 к.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер невідомий) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () судові витрати в розмірі 4 802 грн 50 к., сплачені за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді І. В. Міхасішин

І. М. Стадник