Справа № 308/4597/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Торчинович Н.М. розглянувши у підготовчому судовому засіданні, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 29 жовтня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 листопада 2019 року.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21 січня 2016 року зареєструвано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції у Волинській області, про що видане Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 від 21 січня 2016 року складено відповідний актовий запис №5.

Від даного шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка наразі проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї №328 від 11 квітня 2019р., виданої виконкомом Великогеївської сільської ради.

Впродовж останніх восьми місяців спільного проживання сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вказує, що кожен із подружжя має кардинально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить як її інтересам, так і інтересам відповідача та дитини. Подружжя протягом вказаного часу фактично проживає окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати шлюбно-сімейні стосунки немає.

Окрім того позивач вказує, що спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, між позивачем та відповідачем не має. Між ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання їх доньки ОСОБА_4 , яка залишиться проживати разом із позивачем.

На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції у Волинській області, про що видане Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 від 21 січня 2016 року складено відповідний актовий запис №5. Розгляд справи провести за зареєстрованим місцем проживання Позивача.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження за даним позовом, та призначено підготовче судове засідання. Окрім того, вирішено питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору, зокрема, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду подала заяву в якій просила провести судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. ОСОБА_2 , перебуває в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)». Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21 січня 2016 року уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції у Волинській області, про що видане Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_2 та 21 січня 2016 року складено відповідний актовий запис №5.

Від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 від 14.11.2019 року.

На даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні стосунки між ними припинені. Останні вісім місяців позивачка та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків притаманних для подружжя не підтримують. Позивач наполягає на тому, що примирення та збереження шлюбу між нею та чоловіком не можливе.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, шлюбні відносини між ними фактично припинені даний шлюб існує тільки формально.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Між позивачем та відповідачем досягнено згоди щодо місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви позивачем, було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на важкий матеріальний стан. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено частково, а саме відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на вказане, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 258, 265, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений 21 січня 2016 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції у Волинській області, про що складено відповідний актовий запис №5 - розірвати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош