ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

18 жовтня 2019 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

з участю представників позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення безпідставно отриманих коштів,-

встановив:

18 липня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про повернення безпідставно отриманих коштів.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що 03 червня 2011 року ним був укладений шлюб із відповідачем ОСОБА_5 .

За час перебування у шлюбі відповідач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_6 .

01 червня 2012 року Володимир-Волинським міським судом Волинської

області прийняте рішення про стягнення з нього на утримання відповідача

ОСОБА_5 аліментів у розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно до досягнення дитиною віку трьох років.

18 червня 2012 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області прийняте рішення про стягнення з нього в користь відповідача ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згодом розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_6 відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду від 03 квітня 2018 року збільшено до 1000 (однієї тисячі) гривень.

Маючи небезпідставні сумніви щодо кровного споріднення з дитиною, у травні 2018 року він звернувся до суду із позовом про оспорювання батьківства. Відповідач ОСОБА_5 відразу ж визнала даний позов і заперечувала проти проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. У послідуючому експертиза все-таки була проведена, за результатами якої підтверджено, що він не є біологічним батьком дитини.

Рішенням Володимир-Волинського суду від 05 жовтня 2018 року відомості про нього як про батька дитини були виключені з актового запису про народження дитини ОСОБА_6 .

Тобто, така поведінка бувшої дружини безапеляційно підтверджує ті обставини, що вона була впевнена і знала, що він не являється біологічним батьком її сина ОСОБА_6 . Проте, не зважаючи на такі обставини, вона зверталась до суду із заявами про стягнення з нього аліментів на її утримання, на утримання її сина, та про збільшення розміру аліментів.

Згідно довідки Володимир-Волинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 29.10.2018 року №33324 за виконавчими листами Володимир-Волинського міського суду на виконання рішень судів про стягнення аліментів на утримання відповідача та на утримання сина відповідача ним в загальному було сплачено 29672 гривні 75 коп. аліментів.

Відповідач ОСОБА_5 , знаючи, що батьком її сина є інша особа, діяла недобросовісно по відношенню до нього, а тому вважає, що є усі правові підстави для повернення безпідставно отриманих нею аліментів.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 в його користь безпідставно отримані нею кошти в сумі 29 672 грн.75 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

08 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_5 подала суду відзив на позовну заяву, заперечує проти позову та просить відмовити за безпідставністю вимог.

21 серпня 2019 року позивач подав суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у справі.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, вважає його безпідставним та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечуються відповідачем ті обставини, що з 03 червня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, під час якого відповідач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_6 . Дані обставини стверджуються також судовими рішеннями, копії яких знаходяться у справі.

Судом встановлено та не оспорюється відповідачем та обставина, що 01 червня 2012 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області прийняте рішення про стягнення з позивача на утримання відповідача

ОСОБА_5 аліментів у розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно до досягнення дитиною віку трьох років, а 18 червня 2012 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області прийняте рішення про стягнення з нього в користь відповідача ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а згодом розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_6 відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду від 03 квітня 2018 року збільшено до 1000 (однієї тисячі) гривень.

Згідно довідки Володимир-Волинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 29.10.2018 року №33324 за виконавчими листами Володимир-Волинського міського суду на виконання рішень судів про стягнення аліментів на утримання відповідача та на утримання сина відповідача ним в загальному було сплачено 29672 гривні 75 коп. аліментів.

Як вбачається з рішення Володимир-Волинського міського суду від 05 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства, остання заявила про визнання позову. Даним рішенням відомості про ОСОБА_4 як про батька дитини були виключені з актового запису про народження дитини ОСОБА_6 .

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 17 січня 2019 року ОСОБА_4 звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Допитана як свідок ОСОБА_2 ствердила, що відповідач по відношенню до її сина ОСОБА_4 діяла недобросовісно, оскільки приховала факт вагітності від іншого чоловіка коли реєструвала шлюб з ОСОБА_4 , а в подальшому обманним шляхом видавала його за батька дитини, достеменно знаючи що це не відповідає дійсності. Про це свідчить також та обставина, що відповідач не показувала дитину ні так званому батькові, ні їй як бабусі. Вперше дитину позивач побачив у віці 6 років, оскільки до цього часу відбував покарання, а після звільнення з місць відбування покарання тривалий час лікувався від важкої хвороби. З приводу такої поведінки матері дитини, позивач та вона як бабуся, неодноразово звертались у службу в справах дітей міської ради щодо усунення перешкод у вихованні дитини.

З оглянутої судом справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про оспорювання батьківства (провадження № 2/154/570/18, справа № 154/1285/18) вбачається, що 19 червня 2018 року, до початку судового розгляду, відповідач ОСОБА_5 подала суду заяву про повне визнання позовних вимог та заперечувала проти призначення судової молекулярно-генетичної експертизи (а.с.36). Окрім цього, з дослідженого судом звукозапису судового засідання у даній справі вбачається, що відповідач до початку судового розгляду справи на запитання головуючого ствердила, що визнає ту обставину, що позивач ОСОБА_4 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 .

Доводи представника відповідача про те, що відповідач, визнавши позов про оспорювання батьківства на власний розсуд розпорядилась у такий спосіб своїми процесуальними правами, не спростовують доводів позивача про знала та приховувала той факт, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком її дитини.

Суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вказана позивачем сума безпідставно отриманих коштів, при цьому доводи представника відповідача про те, що не підлягають поверненню аліменти, оскільки ОСОБА_5 отримувала їх не безпідставно, а на підставі рішення суду, не ґрунтуються на законі.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, ст.ст.1212, 1215 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258-259, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 безпідставно отримані нею кошти в сумі 29 672 грн.75 коп. та 768 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути в його користь 30 441 грн. 15 коп.

Позивач: ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2019 року.

Головуючий: /-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко