ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8788/19 Справа № 171/1391/19 Суддя у 1-й інстанції - Семенова Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року

за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого документа

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документа, посилаючись на те, що виконавчий лист був повернутий державним виконавцем на її прохання 12.11.2014 року на адресу: АДРЕСА_1 , але вона його не отримала. Ураховуючи, що виконавчий лист відсутній на примусовому виконанні, просила видати його дублікат.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2019 року відмовлено в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про видачу дублікату виконавчого документа, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних і допустимих доказів, які підтверджують факт перебування виконавчого листа на примусовому виконанні, пересилання за місцем проживання позивачки. Також не надано доказів, що підтверджують втрату виконавчого листа.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може, зважаючи на наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 129? Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Складовою справедливого судового розгляду, згідно практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Колегією суддів встановлено, що листом від 01.07.2019 року начальника Апостолівського РВДВС повідомлено ОСОБА_1 про те, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у відділі з 13.04.2012 року по 12.11.2014 року, та був повернутий державним виконавцем на її прохання 12.11.2014 року на адресу: АДРЕСА_1 .

Проте, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції розглянув питання без витребування матеріалів виконавчого провадження для їх повного дослідження у судовому засіданні, журналу вихідної кореспонденції та без залучення відповідного органу державної виконавчої служби України до участі у справі.

На стадії апеляційного розгляду справи, суд апеляційної інстанції не уповноважений чинним цивільно-процесуальним законодавством залучати інших учасників до розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, які визначають порядок розгляду даного питання.

При новому розгляді питання, суду першої інстанції слід на основі дослідження матеріалів виконавчого провадження, перевірити доводи заявника щодо поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з урахуванням листа Апостолівського РВДВС від 01.07.2019 року, згідно якого виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у відділі з 13.04.2012 року по 12.11.2014 року, та був повернутий державним виконавцем стягувачу 12.11.2014 року на адресу: АДРЕСА_1 , але до адресату не дійшов, так як був втрачений при поштовій пересилці.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко