1Справа № 335/8461/19 2/335/2322/2019
21 жовтня 2019 м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участі секретаря судового засідання Жечевої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, придбаного під час шлюбу, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, придбаного під час шлюбу. У позові зазначає, що 09.11.1991 року між ним та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ». Під час перебування у шлюбі за договором №342 купівлі-продажу квартири від 21.04.1997 року ОСОБА_5 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано в ЗМБТІ на ОСОБА_5 12.08.1999 року шлюб було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 колишня дружина ОСОБА_5 померла. По день смерті ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті колишньої дружини відкрилась спадщина. За заявою ОСОБА_2 (матері ОСОБА_5 ) приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. заведено спадкову справу №103 за 2014 рік. 19.07.2019 року він звернувся до приватного нотаріусу із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири на підставі ст. 71 ЗУ "Про нотаріат". Постановою від 19.07.2019 року №1363/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя відмовлено. Згідно з ст. 71 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви одного з подружжя. Однак шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано 12.08.1999 року, тобто на час смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не були подружжя, а тому у видачі свідоцтва на умовах ст.71 ЗУ «Про нотаріат» відмовлено. Оскільки розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав заяву про розгляд справа за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі на наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 09.11.1991 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис №2547. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ». Наведені підстави підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 09.11.1991 року відділом запису актів громадського стану виконкому м. Запоріжжя.
Під час перебування у шлюбі за договором №342 купівлі-продажу квартири від 12 квітня 1997 року ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано в ЗМБТІ на ОСОБА_5
Отже, квартира АДРЕСА_1 придбана під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя.
12.08.1999 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис №232., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 17.06.200 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а відповідно до ст. 61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь - які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну установу). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності.
Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти.
Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_4 видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №237.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за заявою ОСОБА_2 (матері ОСОБА_5 ). Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. заведено спадкову справу №103 за 2014 рік.
19.07.2019 року за правилами ст.71 Закону України «Про нотаріат» позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2019 року №1363/02-31 у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя відмовлено. На підставі того, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано 12.08.1999 року, тобто на час смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не були подружжям, а тому у видачі ОСОБА_1 свідоцтва на умовах ст.71 Закону України «Про нотаріат» відмовлено.
Відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про нотаріат» - у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Згідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Виходячи з того, що майно, набуте подружжям за час зареєстрованого шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності, домовленості між сторонами по справі не було, шлюбний договір не укладався, при поділі цього майна, частки кожного з подружжя є рівними, а тому з врахуванням зазначених обставин та відсутності заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення і суд доходить висновку про визнання за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .
Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, придбаного під час шлюбу - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Ю.В. Апаллонова