ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7483/19 Справа № 199/8686/18 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Бондаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз, Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськггаз збут про захист прав споживача шляхом визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ПАТ Дніпрогаз, ТОВ Дніпропетровськггаз збут про захист прав споживача шляхом визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є споживачем послуг газопостачання, які надаються відповідачами за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок в обліку відповідачів НОМЕР_1 ). У квартирі проживає дві особи, її обладнано газовою плитою, відсутнє централізоване гаряче водопостачання та газовий водонагрівач. Щомісячно позивач сплачує вартість отриманих послуг в сумі 98 грн. 80 коп. за дві особи. До 01 серпня 2017 року ПАТ «Дніпрогаз» нараховував обсяги спожитого газу в кількості 14,2 м3, однак з 01 серпня 2017 року незаконно збільшив визначення обсягів спожитого природного газу і надалі, за кожен місяць замість 14,2 м3, здійснює нарахування по 36,6 м3 газу. На її звернення ПАТ «Дніпрогаз» пояснив, що збільшення обсягів природного газу було зроблено у зв`язку з відмовою мешканців будинку від встановлення загальнобудинкового лічильника газу, що здійснювалося за ініціативою та за рахунок оператора газорозподільних систем. ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на звернення позивача пояснює, що здійснює нарахування оплати за спожитий природній газ з 01 серпня 2017 року по теперішній час за даними оператора ПАТ «Дніпрогаз» і що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не здійснює розподіл природного газу газорозподільною системою на користь замовників, не веде облік об`ємів спожитого споживачами природного газу. Позивач вважає такі дії відповідачів неправомірними. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд, визнати незаконними дії ПАТ «Дніпрогаз» з визначення їй, як споживачу газу за адресою: АДРЕСА_1 (о/р НОМЕР_1 ), з 01 серпня 2017 року фактичного об`єму спожитого природнього газу щомісячно за граничними об`ємами споживання у розмірі 36,6 м3 (18,3 м3 на одну особу); зобов`язати ПАТ «Дніпрогаз» зробити перерахунок норми споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 (о/р НОМЕР_1 ) з 01 серпня 2017 року по 18 серпня 2017 року по нормі споживання газу 14,2 м3 на місяць (7,14 м3 на одну особу); з 19 серпня 2017 року по поточний час по нормі споживання газу 10,8 м3 на місяць (5,4 м3 на одну особу); визнати незаконними дії ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування оплати вартості спожитого природного газу у період з 01 серпня 2017 року по поточний час та облікування боргу у сумі 2 276 грн. 73 коп., щодо позивача, як споживача газу за адресою: АДРЕСА_1 (о/р НОМЕР_1 ); зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» зробити перерахунок нарахувань вартості за споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 (о/р НОМЕР_1 ) з 01 серпня 2017 року по 18 серпня 2017 року по нормі споживання газу 14,2 м3 на місяць (7,1 м3 на одну особу); з 19 серпня 2017 року по поточний час по нормі споживання газу 10,8 м3 на місяць (5,4 м3 на одну особу) та стягнути з відповідачів солідарно на її користь 4554 грн. моральної шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано незаконними дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо визначення ОСОБА_1 , як мешканці квартири АДРЕСА_2 з 01 серпня 2017 року режиму споживання, за яким фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням. Зобов`язано ПАТ «Дніпрогаз» здійснити перерахунок об`єму спожитого природного газу із застосуванням норми споживання природного газу ОСОБА_1 , яка діяла на момент надання послуги з газопостачання, починаючи з 01 серпня 2017 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Дніпрогаз» на користь держави судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1 409 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі АТ Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз просить рішення суду від 31 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила суд залишити апеляційну скаргу АТ Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів», законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Пунктом 4 розділу 1 глави 1 Кодексу газорозподільних систем визначено, що побутовим споживачем вважається споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно з положеннями глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі ВОГ) інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу. Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Розділом 5 вказаного Кодексу передбачено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Тобто, кодексом газорозподільних систем встановлено право оператора ГРМ на встановлення загальнобудинкового приладу обліку і цьому праву кореспондується норма, яка забороняє Балансоутримувачу чи управителю відмовляти Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку.

Відносини з приводу організації та встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу виникають між балансоутримувачем (управителем) та оператором ГРМ.

Відповідно до закону, окремий побутовий споживач не є учасником таких відносин, а тому на нього не може покладатися відповідальність за відмову від встановлення загальнобудинкового приладу обліку, оскільки наявність такої згоди чи заборона відмовлятися від його встановлення для споживача Кодексом ГРС не передбачена.

Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРМ.

При цьому відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу ГРМ здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу ГРМ), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу ГРМ.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Відповідно до положень статей 2-6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» ( які діяли на момент виникнення спірних правовідносин), постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 01 січня 2018 року.

Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території та отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.

У разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - з 01 січня 2018 року.

Приписами глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем ( в редакції станом на 23 червня 2016 року) передбачено порядок та підстави складання акта про порушення, виявленого у споживача (несанкціонованого споживача).

Зокрема, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При складанні акта про порушення представник оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1418 від 11 серпня 2016 року внесено зміни до абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, якими передбачено відповідальність побутового споживача за відмову від встановлення за рахунок оператора ГРМ індивідуального приладу обліку, що тягне для такого споживача нарахування за граничними нормами споживання природного газу 18,3 м куб. на людино-місяць.

Таким чином, для застосування вищевказаної санкції, як визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ.

При цьому аналіз змісту положень Кодексу ГРС у їх системному зв`язку із Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» дає підстави обґрунтовано стверджувати, що законодавець під відмовою від встановлення лічильника розуміє відмову від встановлення будь-якого лічильника газу квартирного чи загальнобудинкового, оскільки метою регулювання ринку газу є саме забезпечення обліку спожитого газу населенням.

Крім того, як встановлено Кодексом ГРС (абзац 7 пункту 3 глави 4 розділу IX, пункту 6 глави 3 Розділу ХІ) правопорушення у виді відмови від встановлення лічильника має бути зафіксоване оператором ГРМ згідно визначеної процедури з оформленням відповідного документа певної форми і змісту.

З матеріалів справи вбачається, позивач зареєстрована, проживає за адресою АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з газопостачання (а.с.26).

За даною адресою на позивача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок абонента НОМЕР_1 .

Відповідно до особистого рахунку № НОМЕР_1 позивач перебуває в договірних відносинах з відповідачеами у зв`язку з постачанням природного газу для потреб її сім`ї у кількості двох осіб.

Судом встановлено, що постачання природного газу мешканцям (споживачам) на території міста Дніпра здійснює суб`єкт господарювання ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", а розподіл природнього газу здійснює ПАТ Дніпрогаз.

Відповідно до Акту № 19/3 про відмову від встановлення будинкового лічильника газу за кошти та з ініціативи ПАТ «Дніпрогаз» від 23 червня 2016 року, складено акт представниками ПАТ «Дніпрогаз» за участю голови правління ОСББ «ОСББ Юридична-3», представників поліції роти 4 батальйону 4 УПП Сизон А.В, ОСОБА_2 про те, що при встановленні будинкового вузла обліку газу за кошти та з ініціативи ПАТ «Дніпрогаз» за адресою: вул.Юридична, 3, представниками оператора ГРМ не було надано доступу для виконання робіт, що унеможливлює встановлення вузла обліку згідно вимог законодавства (а.с.40).

На підставі Акту про відмову від встановлення будинкового лічильника газу №19/3 від 23 червня 2016 року, представниками ПАТ «Дніпрогаз» складено Акт про порушення № 19/3 від 23 червня 2016 року, відповідно до якого установлено порушення Кодексу газорозподільних систем: Глави 5 Розділу ІХ Кодексу ГРМ, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг твід 30 вересня 2015 року № 24974 відмова від встановлення загально будинкового вузла обліку газу.

В Акті про порушення є відмітка, що комісія оператора ГРМ з розгляду цього акта буде проводити засідання 07 вересня 2016 року за адресою м. Дніпро, вул. О. Кониського (Володарського), 5. Акт складено у присутності голови правління ОСББ «Юридична -3» ОСОБА_3 І.С, який від підписання акту відмовився (а.с.39).

З наданого позивачем рахунку вбачається, що їй нараховується об`єм спожитого газу 36,60 куб.м на місяць на дві зареєстровані в квартирі особи (а.с.14, 15).

Відповідачі не заперечують ту обставину, що відповідно до абз.7 п.3 гл.4 розд. ІХ Кодексу ГРМ позивачу нараховується фактичний об`єм спожитого газу за граничними об`ємами споживання, що становить 18,3 куб. м. на одну особу.

На звернення ОСОБА_1 ПАТ Дніпрогаз листом за №Дд 01.7-ЛВ-8180-2018 від 01 серпня 2018 року повідомив, що працівниками ПАТ Дніпрогаз за адресою вул.Юридична, 3 складено Акт про порушення, яким зафіксовано відмову мешканців будинку від встановлення загально будинкового лічильника газу. На засіданні комісії з розгляду актів про порушення було прийняте рішення здійснювати нарахування за граничними нормами споживання природного газу з 01 серпня 2017 року, що відповідає вимогам пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, згідно з яким якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу. Відповідно до додатку 15, при наявності у позивача плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, гранична норма споживання природного газу становить 18,3 м куб. на людино-місяць. На засіданні комісії з розгляду актів про порушення було прийнято рішення здійснювати нарахування за вказаною адресою за граничними обємами споживання природного газу з 01 серпня 2017 року (а.с.16).

Таким чином, з 01 серпня 2017 року для позивача об`єм спожитого природного газу щомісячно нараховувався за граничними об`ємами споживання, що становить 18,3 куб.метрів на одну особу на місяць, при наявності у її квартирі плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, що також не заперечувалось відповідачами.

Позивач звернулася із заявою до ПАТ Дніпрогаз про здійснення перерахунку норм споживання його сім`єю газу з 01 серпня 2017 року у відповідності до чинного законодавства (а.с.20, 21).

Однак, ПАТ Дніпрогаз надіслали аналогічний лист тому, який було направлено на звернення ОСОБА_1 ПАТ Дніпрогаз від 04 жовтня 2017 року (а.с.18).

Аналізуючи Акт про порушення № 19/3 від 23 червня 2016 року, яким встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова споживачів від встановлення лічильника слід зазначити, що він не містить підпису ОСОБА_1 , що свідчить про те, що саме ОСОБА_1 не відмовлявся від встановлення лічильника газу (а.с.39).

Вказаний акт містить лише відмітку про відмову від підпису голови правління ОСББ «Юридична, 3».

В акті про відмову від встановлення будинкового лічильника міститься заява мешканців будинку, в тому числі і позивача ОСОБА_1 про встановлення індивідуальних лічильників поквартирно (а.с.40).

Звернення мешканців будинку АДРЕСА_3 , адресоване ПАТ «Дніпрогаз», в якому вони просять встановити індивідуальні лічильники в кожну квартиру не є підставою для визначення цим мешканцям фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населення, оскільки такою підставою є відповідний акт про порушення, складений відповідно до вимог глави 5 розділу XI Кодексу.

Крім того, під час розгляду акту про порушення від 23 червня 2016 року, ПАТ «Дніпрогаз» не встановлено коло осіб, які здійснили вказані в акті порушення, і оскаржуваним рішенням ПАТ «Дніпрогаз» застосована відповідальність відносно позивача, у якої не встановлений індивідуальний газовий лічильник, однак не за відповідний календарний місяць, в якому малося порушення, (червень 2016 року), а з 01 серпня 2017 року та на невизначений строк.

Таким чином, у ПАТ Дніпрогаз не було законних підстав для зміни нарахування позивачу об`ємів природного газу з визначенням фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання.

У той же час судом не встановлено порушень прав позивача відповідачем ТОВ «Дніпропетровськгаззбут», оскільки останній нараховує вартість газу, об`єми якого встановлюються саме ПАТ «Дніпрогаз»

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд звертає увагу на наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».

Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що підстави для відшкодування моральної шкоди позивачеві відсутні.

Отже, суд першої інстанції, оцінюючи всі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про їх законність та обґрунтованість в частині визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки позивач ОСОБА_1 не відмовлялася як від встановлення загальнобудинкового лічильника, так і від встановлення індивідуального лічильника у її квартирі, та вірно відмовив у відшкодуванні моральної шкоди, пославшись на п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що пунктом 3 глави 4 розділу IX Кодексу передбачено право оператора ГРМ змінити режим нарахування об`ємів природного газу побутовому споживачу, що проживає у такому будинку і не забезпечений індивідуальним лічильником природного газу, з визначенням фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по такому споживачу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням у разі відмови споживача від встановлення за рахунок та ініціативою оператора ГРМ загальнобудинкового вузла обліку природного газу оператора ГРМ є безпідставними, оскільки зміни до вищевказаного пункту, які передбачають визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу, який відмовився від встановлення загальнобудинкового лічильника газу, за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, набрали чинності 29 листопада 2016 року, однак після вказаної дати відповідні акти про порушення відносно позивача не складались.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді