Головуючий суду 1 інстанції - Логвіненко Т.Г.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 431/3898/19-ц
Провадження № 22-ц/810/827/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Карташова О. Ю., Стахової Н. В.,

за участю секретаря Вовчанської С. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3 , Шпотинська сільська рада Старобільського району Луганської області

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 11 вересня 2019 року, постановлену 11.09.2019 року у складі судді Кудрявцевої І.В.

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області про встановлення нікчемності заповіту

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганької області, в якій просив встановити факт того, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є його двоюрідною тіткою, а також встановити нікчемність заповіту, складеного 02.06.2016 року від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , посвідчений секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про витребування у Шпотинської сільської ради Старобільського району оригіналу заповіту, складеного 02.06.2016 року від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченого секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області та зареєстрованого в реєстрі за №9, витребування в Старобільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Луганській області пенсійної справи ОСОБА_5 , а також про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

-Чи виконаний в тексті заповіту, складеного 02.06.2016 року від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченого секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області та зареєстрованого в реєстрі за №9, рукописний напис «З моїх ОСОБА_5 слів записано вірно. Текст заповіту мною прочитано і власноручно підписано» ОСОБА_5 .?

-Чи виконаний в тексті заповіту, складеного 02.06.2016 року від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченого секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області та зареєстрованого в реєстрі за №9 підпис від імені ОСОБА_5 саме нею?

Проведення експертизи просив доручити Луганському науково-дослідному експертному криміналістичному центру МВС України.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти призначення такої експертизи.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 11.09.2019 року клопотання представника позивача задоволено, витребовано у Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області оригінал заповіту складеного 02 червня 2016 року від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченого секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області , зареєстрованого в реєстрі за № 9; витребувано у Старобільському об`єднананому управлінні Пенсійного фонду України Луганської області пенсійну справу ОСОБА_5 . У справі призначено судово-почеркознавчу експертизу.

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

-Чи виконаний в тексті заповіту, складеного 02.06.2016 року від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченого секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області та зареєстрованого в реєстрі за №9, рукописний напис «З моїх ОСОБА_5 слів записано вірно. Текст заповіту мною прочитано і власноручно підписано» ОСОБА_5 .?

-Чи виконаний в тексті заповіту, складеного 02.06.2016 року від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченого секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області та зареєстрованого в реєстрі за №9 підпис від імені ОСОБА_5 саме нею?

Проведення експертизи доручено Луганському науково-дослідному експертно криміналістичному центру МВС України (Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Визволителів 22).

Для проведення експертизи надано матеріали цивільної справи №431/3898/19-ц, провадження № 2/431/1024/19, текст заповіту від 2 червня 2016 року від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 , що посвідчений секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області та зареєстрований в реєстрі за № 9, а також пенсійну справу ОСОБА_5

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що суд першої інстанції вважає за необхідне призначити зазначену експертизу, так як для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість та передчасність оскаржуваної ухвали просила оскаржувану ухвалу скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.293, ч.2 ст.315, п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що у позовній заяві позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про встановлення факту родинних відносин, що у разі задоволення буде підставою для виникнення у нього права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 як спадкоємця п`ятої черги, а також позовну вимогу про встановлення нікчемності заповіту.

Скаржник зазначає, що саме по собі встановлення факту родинних відносин у випадку ОСОБА_1 ніяким чином не сприятиме виникненню одразу після набрання рішенням законної сили у нього права на спадкування, якого він зараз ще не має, оскільки існує і спадкоємець за заповітом, і спадкоємець першої черги за законом, про що у матеріалах справи є відповідні докази, а тому ОСОБА_1 не може бути спадкоємцем в обхід спадкоємця як за заповітом ОСОБА_3 , яка спадок прийняла і зараз у суді знаходиться цивільна справа з розгляду її позову про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, так і в обхід спадкоємця за законом першої черги за правом представлення ОСОБА_6 , який прийняв усю іншу спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 , у т.ч. інші земельні ділянки.

Тобто факт родинних відносин ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не є тим фактом що підлягає розгляду у судовому порядку, оскільки цей факт не має ніякого юридичного значення і не відповідає жодному з критеріїв його значущості, визначених ч. 1 ст.293 ЦПК України.

Отже, відповідно до ч.1 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України справа про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_8 не підлягає розгляду в судах, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Оскільки спадкоємці за заповітом усувають спадкоємців за законом та оскільки спадкування здійснюється почергово і спадкоємці попередньої черги усувають від спадкування спадкоємців наступних черг, а тому наявність спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, та спадкоємця за законом першої черги за правом представлення ОСОБА_6 , який прийняв залишок спадщини, не охоплений заповітом, унеможливлює виникнення у позивача ОСОБА_1 , який себе позиціонує спадкоємцем п`ятої черги за законом, права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , тому у ОСОБА_1 не має на сьогодні такого права на спадкування після смерті ОСОБА_5 і отже його таке неіснуюче право ніхто не порушував і не міг порушити, тим більш відповідач ОСОБА_3 до якої ОСОБА_1 пред`явив позов. У зв`язку з чим провадження у справі в частині позовної вимоги про встановлення нікчемності заповіту підлягає закриттю на підставі п.2 ч. 1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Також скаржник зазначає, що про всі ці обставини відповідачем ОСОБА_3 . доводилось суду першої інстанції, на підтвердження яких надавались письмові докази, але незважаючи на очевидність висновків щодо відсутності у ОСОБА_1 взагалі права на спадкування, а отже і відсутності порушення такого його права і, як наслідок, відсутності у ОСОБА_1 підстав для подання позову про оспорювання заповіту, судом не прийнято до уваги настільки яскраво виражені та доведені відповідачем підстави для закриття провадження у справі (хоча ці підстави було видно ще на стадії відкриття провадження) і судом винесено безпідставну ухвалу про призначення у справі почеркознавчої експертизи заповіту, складеного на ім`я відповідача ОСОБА_3 , наявність якого ніяким чином не порушує ніяких прав позивача, бо у позивача ОСОБА_1 не має на сьогодні права на спадкування і це право не виникне від встановлення факту родинних відносин.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не з`ясовуючи обставини того, яким чином заповіт порушує неіснуюче право ОСОБА_9 і яким же чином проведення почеркознавчої експертизи не належного йому заповіту сприятиме захисту неіснуючого права ОСОБА_9 , виніс ухвалу про призначення експертизи і зупинення провадження у справі, яка має бути скасована на підставі п.1 ч.1 ст.379 ЦПК України.

Крім того, у судовому засіданні розглядалось клопотання про призначення експертизи, з приводу якого відповідачем та представником відповідача було висловлено свою думку. Але в резолютивній частині ухвали зазначено також про витребування з сільради оригіналу заповіту та з ПФУ пенсійної справи. Такі клопотання ніким у судовому засіданні не оголошувались, не ставилось питання про їх вирішення, як суд міг вирішити те, що не розглядав - є незрозумілим, та само по собі є порушенням норм процесуального права.

Також, у судовому засіданні представником позивача було долучено матеріали для проведення експертизи, але думку сторін про оцінку цих матеріалів чи про їх приєднання до матеріалів справи суд не запитав.

Крім зазначеного скаржник посилається на те, що якщо експертиза буде проведена на підставі матеріалів чи зразків про існування яких невідомо відповідачу або щодо достовірності яких відповідач не мав можливості висловити суду свою думку і заперечувати їх допустимість та належність, висновок складений за її результатами не може бути допустимим доказом у справі, оскільки буде таким, що порушуватиме встановлене ст.6 Конвенції право на захист та вважає, щоухвала про призначення експертизи постановлена при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та підлягає скасуванню відповідно до п.1 ч.1 ст.379 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 11 вересня 2019 року надано не було.

Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи від останніх не надходило, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач ОСОБА_1 просив встановити факт родинних відносин з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити нікчемність заповіту, складеного від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з положеннями ст. 1233, ч. 2 ст. 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто.

Частинами 1, 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 посилалась на те, що оскільки спадкоємці за заповітом усувають спадкоємців за законом та оскільки спадкування здійснюється почергово і спадкоємці попередньої черги усувають від спадкування спадкоємців наступних черг, а тому наявність спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, та спадкоємця за законом першої черги за правом представлення ОСОБА_6 , який прийняв залишок спадщини, не охоплений заповітом, унеможливлює виникнення у позивача ОСОБА_1 , який себе позиціонує спадкоємцем п`ятої черги за законом, права на спадкування після смерті ОСОБА_5 ..

Між тим, призначаючи проведення судової почеркознавчої експертизи суд першої інстанції не прийняв до уваги заперечення відповідача ОСОБА_3 та не з`ясував наявність усіх спадкоємців щодо майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також не з`ясував, чи звертався ОСОБА_1 у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.5 ст. 103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх дубму, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

На зазначені вимоги суд першої інстанції уваги не звернув та без визначення кола спадкоємців, призначив проведення судової почеркознавської експертизи, без з`ясування думки останніх та без визначення, чи не порушує приз-начення проведення такої експертизи права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ч.1 ст.104 ЦПК України щодо необхідності зазначення підстав проведення експертизи, а також п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України щодо обов`язкового зазначення у мотивувальній частині ухвали мотивів, з яких суд дійшов висновків, постановляючи ухвалу.

Колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на необхідність спеціальних знань для з`сування обставин, що мають значення для справи, є загальною підставою для призначення відповідної експертизи та не містить мотивів необхідності призначення такої експертизи.

На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо передчасності постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, а також постановлення судом оскаржуваної ухвали без належного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, оскільки зазначені доводи мають суто суб`єктивну думку скаржника та не відповідає завданням та основним засадам цивільного судочинства.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Старобільського районного суду Луганської області від 11.09.2019 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 11 вересня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 28.10.2019 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді О. Ю. Карташов

Н. В. Стахова