КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Єдиний унікальний номер справи № 756/4166/15-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар -Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (після зміни найменування - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Для забезпечення виконання зобов`язань 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №196602.

Відповідачі не виконують належним чином свої зобов`язання за договорами, що призвело до утворення заборгованості. Станом на 09 червня 2015 року заборгованість відповідачів становить 47 038,71 доларів США, з яких: кредитна заборгованість - 39 349, 90 доларів США та заборгованість по процентам - 7 688,81 доларів США та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 114 844, 35 грн.

ПАТ «УкрСиббанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 :

кредитна заборгованість - 39 349,90 доларів США;

заборгованість по процентам - 7 688,81 доларів США;

пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 114 844,35 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 47 038,71 доларів США заборгованості за кредитним договором та 114 844,35 грн пені за прострочення сплати коштів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Укрсиббанк» у задоволенні позову.

Вказувала, що суд неправильно застосував частину четверту статті 559 ЦК України, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» направило вимогу про дострокове повернення коштів 28 березня 2014 року і строк виконання основного зобов`язання настав 07 травня 2014 року, проте із позовом банк звернувся 27 березня 2015 року. Зазначала, що договором поруки не встановлено строк дії поруки, що відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15. Стверджувала, що позивач не надав оригіналів документів, що підтверджують факт надання кредиту, а також надання кредиту саме в іноземній валюті.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року постанову Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 18 липня 2019 року, 05 вересня 2019 року, 08 жовтня 2019 року та 29 жовтня 2019 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідачів ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити її із викладених у скарзі підстав.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 59 000 доларів США строком до 11 квітня 2018 року зі сплатою 13,5 % річних (т.1, а.с. 11-18).

Відповідно до пункту 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в будь-якому випадку не пізніше 11 квітня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Розділом 12 договору про надання споживчого кредиту визначено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку.

У разі застосування банком права, передбаченого пунктом 12.1 договору про надання споживчого кредиту, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме:

банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника;

терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язання позичальника за договором про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань позичальника за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вказаного повідомлення (вимоги) банку.

Між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 11 квітня 2008 року було укладено договір поруки № 196602, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язалась відповідати перед банком за виконання ОСОБА_2 усіх своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 квітня 2008 року (т.1, а.с. 19-20).

Позивач вказував, що ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 11 листопада 2014 року становить 43 599,77 доларів США, з яких: 39 349,90 доларів США - заборгованість за кредитом, 4 249,87 доларів США - заборгованість по процентам, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, яка становить 27 720, 99 грн.

Наявність заборгованості та факт неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не спростований відповідачами.

АКІБ «УкрСиббанк» 28 березня 2014 року направило відповідачам вимоги № 30-11/11075, №30-11/11076 про необхідність усунення порушень щодо виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту (т.1, а.с. 21, 22).

У заяві про уточнення позовних вимог позивач вказував, що заборгованість ОСОБА_2 станом на 09 червня 2015 року становить 47 038,71 доларів США, з яких: кредитна заборгованість - 39 349,90 доларів США та заборгованість по процентам - 7 688,81 доларів США та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 114 844, 35 грн.

Як видно із матеріалів справи, у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала справа № 357/9721/14-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» залишено без розгляду (т. 1, а. с. 237-238).

Повторно ПАТ «УкрСиббанк» звернулося із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором 27 березня 2015 року.

Як вбачається зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Встановлено, що 28 березня 2014 року відповідачам направлені вимоги № 30-11/11075, № 30-11/11076 про необхідність усунення порушень кредитного договору. Вказану вимогу ОСОБА_2 не отримав (т.1, а.с 23), а ОСОБА_1 отримала 04 квітня 2014 року (т.1, а.с. 23).

У пункті 10.15. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11 квітня 2008 року вказано, що листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі « Адреси , банківські реквізити та підписи сторін» цього договору або за іншою адресою, про яку сторона письмово повідомила іншій стороні при зміні адреси. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса банку для листування, зазначена у цьому договорі, вважається місцем виконання сторонами своїх зобов`язань.

Враховуючи те, що конверт із вимогою, який направлявся ОСОБА_2 повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання», колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_2 не отримав вимогу про необхідність усунення порушень кредитного договору, з урахуванням пункту 10.15. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11 квітня 2008 року.

Разом з цим, пунктом 12.1 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що у випадку неотримання Позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

А відтак, для ОСОБА_2 термін повернення кредиту настав на 41-й день після направлення вимоги, а саме - 08 травня 2014 року. Направивши відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання зобов`язання, а тому його право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припинилось.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Разом з цим, проценти за користування кредитом та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, нараховані банком після 08 травня 2014 року, стягненню з боржника не підлягають.

Перевіривши надані банком розрахунки заборгованості суд доходить висновку, про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 875,72 доларів США (з яких 39 349,90 доларів США - заборгованість за кредитом, 525,82 долари США - заборгованість за відсотками) та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7926,68 грн (з яких: 7302,76 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 623,92 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами).

Вказані розрахунки відповідачі не спростували, власний розрахунок заборгованості суду не надали.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року, визнано поруку згідно з договором поруки від 11 квітня 2008 року № 196602, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 припиненою. А відтак, відсутні правові підстави для солідарного стягнення заборгованості із ОСОБА_1 як поручителя за кредитним договором.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,376,381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 875 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) доларів США 72 центи, з яких 39 349,90 доларів США - заборгованість за кредитом, 525,82 долари США - заборгованість за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7926 (сім тисяч дев`ятсот двадцять шість) гривень 68 копійок, з яких: 7302,76 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 623,92 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 05 листопада 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», адреса: 61050 м. Харків, пр-т Московський, 60, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_3 .

Головуючий

Судді