Справа № 136/2097/18
Провадження № 22-ц/801/2069/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокуСправа № 136/2097/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу №136/2097/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 03 липгя 2019 року, ухвалене у складі судді Кривенка Д. Т. у залі суду,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до умов договору № б/н від 27 жовтня 2008 року року відповідач отримала кредит у розмірі 1 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою», а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір.

Взяті на себе зобов?язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 31 серпня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 15 136, 93 грн, з яких: 7 217, 93 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 467, 38 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 492, 72 грн - пеня, а також 250 грн - штраф (фіксована частина), 708, 90 грн - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 03 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували надання можливості позичальнику мати доступ до кредитних коштів, зокрема доказів отримання нею кредитної картки з ПІН-кодом для верифікації в платіжній системі, а відтак відсутні підстави вважати про виникнення у неї будь-яких зобов`язань перед банком. Виписка по рахунку не підтверджує факт передачі кредитних коштів відповідачу, а позивачем окрім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг будь-яких інших документів, на яких би містилися підписи відповідача, позивачем не надано. Також банком не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача не містить повних відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків позивачем, строки виникнення заборгованості за кожним платежем, напрямки їх зарахування, якщо вони проводились тощо, отож такий розрахунок не може слугувати безспірним доказом розміру заборгованості відповідача перед позивачем. Позивачем не доведено існування правовідносин із відповідачем на підставі кредитного договору від 27 жовтня 2008 року, а надані розрахунок заборгованості відповідача, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів не є належними і допустимими доказами, а відтак не можуть слугувати належним доказом існування такої заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк», не погодившись з рішенням суду подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 вересня 2019 року поновлено АТ КБ «ПриватБанк» строк на апеляційне оскарження рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 03 липня 2019 року, апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків поданої скарги протягом п?яти днів з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали представником АТ КБ «Приватбанк» надано платіжне доручення про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» та надано відповідачеві строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду від 07 жовтня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл справи в частині заміни судді Оніщука В. В., який входить до складу колегії суддів, у зв?язку з перебуванням його у відрядженні.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року для розгляду справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Рибчинський В. П.

Ухвалою цього ж суду від 08 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду на 21 жовтня 2019 року у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування апеляційної скарги банк зазначив, що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову на підставі неповного з`ясування обставин справи, оскільки підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, відповідач висловила свою згоду з формою договору та його умовами; доказів, що відповідача не було ознайомлено з умовами та правилами, тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими умовами та правилами, відповідач не надала. Факт отримання кредиту відповідачем та користування кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку картки, виданої на ім`я відповідача, а тому банком надано всі належні та допустимі докази існування договірних відносин та наявності заборгованості за договором.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 27 жовтня 2008 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву (а. с. 10), у якій зазначено, що вона, ознайомившись Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також «Тарифами Банку» погодилася укласти договір про надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 31 серпня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 15 136, 93 грн, з яких: 7 217, 93 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 467, 38 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 492, 72 грн - пеня, а також 250 грн - штраф (фіксована частина), 708, 90 грн - штраф (процентна складова).

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року встановлено в розмірі 1 921 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сумою, яка стягується 15 136, 93 грн, що є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Підставою позову зазначено невиконання кредитних зобов?язань відповідачем, що пов?язані із отриманням нею кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії).

З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів згідно умов кредитного договору.

Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві чи надання йому кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі.

З матеріалів справи слідує, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів враховує висновки викладені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 у яких заначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності і розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами, пені та штрафів слід відмовити.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що вимог про стягнення 3 % річних та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» не пред`явив.

Окрім цього, як слідує з матеріалів справи безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 27 жовтня 2008 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 7 217, 93 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 11) базова процентна ставка в місяць складає 3 %, або 36 % річних (нараховується на залишок заборгованості виходячи з 360 днів у році), розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами в звітному періоді складає 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - складається з базової процентної ставки, що поділена на 30, а також 1 % заборгованості, що є не менше 10 грн на місяць, нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам за 5 і більше днів. В зазначеній довідці відсутнє прізвище особи, яка її підписала а відтак є неналежним доказом.

Крім того, банк обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за кредитними коштами, а також пені і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, посилається на Витяг з «Тарифів Банку», який до позовної заяви не додавався, та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою».

Разом з тим, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і правила були надані відповідачеві під час підписання заяви позичальника.

Оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», на які посилається позивач не містять підпису позичальника, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 27 жовтня 2008 року. Це положення узгоджується також із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові по справі №6-16цс-15 від 11 березня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги щодо обов?язку відповідача спростувати надані позивачем докази є безпідставними, оскільки у справі що розглядається потребує доказування наявність заборгованості і обов?язок по доказуванню цієї обставини лежить саме на позивачеві.

Судом першої інстанції не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В частині розподілу судових витрат слід врахувати, що позивачем сплачено за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції 4 405,50 грн судового збору, а задоволенню підлягають позовні вимоги на суму 7 217, 93 грн.

Отже, стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає судовий збір в розмірі 2 100, 54 грн (розрахунок 4 405,5 х 47, 68 % = 2 100, 54 грн).

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 03 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 217 (сім тисяч двісті сімнадцять) грн 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 2 100, 54 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис С. Г. Копаничук

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький