ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/449/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 311020000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Храпка В.Д.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Азот» - адвоката Коржа Володимира Миколайовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азот про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В мотивування позовних вимог позивач зазначав, що з 07 травня 2014 року по 20 квітня 2017 року він працював на ПАТ «Азот» (остання посада - апаратник повітроподілу 4 розряду, блоку розділення повітря АжКжКААрж2, цеху К-3) та був звільнений на підставі ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

У зв`язку із невиплатою позивачу заробітної плати при звільненні із роботи та порушенням відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України, Придніпровським районним судом м. Чекраси за заявою позивача було видано судовий наказ по справі №711/74/19 від 08.01.2019 року. відповідно до цього судового наказу із відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі у загальній сумі7 821, 05 грн, а саме за лютий місяць 2017 року у сумі 1 113,71 грн, за березень 2 353,10 грн, за квітень 4 354,24 грн.

Відповідач здійснив виплату заробітної плати позивачу 26.06.2019 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2019 року по справі 711/75/19 із відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період із 21.04.2017 року по 04.01.2019 року.

Вказує, що відповідач по справі зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за увесь період затримки, тобто із дня звільнення 20.04.2017 року по день фактичного розрахунку 26.06.2019 року у сумі 26 691,21 грн. оскільки за період із 21 квітня 2017 року по 04 січня 2019 року середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати позивачу стягнуто рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2019 року по справі №711/75/19, то при проведенні розрахунку за цим позовом зазначений період позивачем виключено.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути із ПАТ «Азот» на свою користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівникові за період із 05 січня 2019 року по 26 червня 2019 року у сумі 26 691,21 грн із утриманням податків, обов`язкових платежів та зборів.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2019 року по 25.06.2019 року в сумі 26 463,08 грн.

Стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина відповідача у невиплаті позивачу заробітної плати у день його звільнення встановлена, на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2019 року у справі №711/75/19, яке набрало законної сили 15.03.2019 року. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, а саме за період з 05.01.2019 року по 26.06.2019 року (день фактичного розрахунку).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «Азот» - адвокат Корж В.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неврахуванням всіх фактичних обставин справи, просив його змінити шляхом доповнення його резолютивної частини після слів: «середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2019 року по 25.06.2019 року в сумі 26 463,08 грн» наступним: «з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не отримував ухвали суду про відкриття провадження у справі, чим був позбавлений на подання відзиву та не був повідомлений про дату та час слухання справи, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 43 ЦПК України через незабезпечення принципу змагальності та диспозитивності судового процесу.

Крім того, п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 визначено, що доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою ПАТ «Азот» вказував на те, що не погоджується із оскаржуваним рішенням суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, щодо відсутності посилання в ньому на відрахування обов`язкових платежів та податків.

В іншій частині рішення учасниками справи не оскаржується, а тому і перегляду судом апеляційної інстанції не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 07.05.2014 року працював на ПАТ «Азот» на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду бригади служби механіка цеху К-3. остання займана посада - апаратник повітроподілу 4 розряду, блоку розділення повітря АжКжКААрж2, цеху К-3, що підтверджується відомостями із трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Наказом №427-вк від 18.04.2017 року він був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Придніпровським районним судом м. Черкаси 08 січня 2019 року видано судовий наказ по справі №711/74/19, яким стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 7 821,05 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2019 року по справі №711/75/19 із відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період з 21.04.2017 року по 04.01.2019 року.

Остаточний розрахунок з позивачем з виплати заборгованості по заробітній платі відповідач здійснив 26.06.2019 року, що підтверджується постановою державного виконавця про закриття виконавчого провадження №58446173 про стягнення з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в загальній сумі 7 821, 05 грн, у зв`язку з повним фактичним його виконанням.

Суд першої інстанції при стягненні з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 05.01.2019 року по 25.06.2019 року в розмірі 26 463,08 грн, який щодо правильності його нарахування відповідачем не оспорюється, не врахував наступного.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 N 13 зазначив про те, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Проте судом в резолютивній частині судового рішення не вказано, що стягнута на користь позивача сума без утримання податків, обов`язкових платежів та зборів.

Крім того, оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.п. 163.1.1 п.163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподаткований дохід до якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податків відповідно до умов трудового договору (контракту) ( п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

У ст. 165 ПК України не передбачено середній заробіток за час затримки розрахунку як дохід, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткування доходу.

Таке роз`яснення міститься у листі ДФС України від 09 березня 2016 року №665/4/99-99-1-17-03-03-13.

Вказане також узгоджується із постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 760/4086/16-ц, в якій судом касаційної інстанції в резолютивній частині здійснено посилання при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на відрахування при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України.

Тому резолютивну частину рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, який визначений без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів необхідно замінити словами «з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

Апеляційна скарга в частині стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача задоволенню не підлягає. В даному випадку судові витрати не підлягають перерозподілу, так як рішення суду першої інстанції не змінено судом апеляційної інстанції в частині суми стягнення коштів.

Таким чином вимоги ПАТ «Азот» приведені в апеляційній скарзі підлягають до задоволення, а рішення суду до зміни шляхом доповнення його резолютивної частини після слів «середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2019 року по 25.06.2019 року в сумі 26 463,08 грн» наступним: «з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Азот» - адвоката Коржа Володимира Миколайовича - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року словами «з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

В решті рішення залишити без змін.

Судові витрати залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року.

Судді