Постанова

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 637/105/17

провадження № 61-28440св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 06 червня 2017 року у складі судді

Стеганцова С. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області

від 27 липня 2017 року у складі колегії суддів: Швецової Л. А.,

Котелевець А. В., Піддубного Р. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 27 травня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким

ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та, у свою чергу, зобов`язалася сплачувати ПАТ КБ «ПриватБанк» проценти за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало

у повному обсязі, проте ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим, станом на 31 грудня 2016 року, утворилася прострочена заборгованість в розмірі 29 158,32 грн, а саме:

- заборгованість за кредитом у розмірі 1 091,69 грн;

- заборгованість за відсотками у розмірі 22 335,45 грн;

- заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3 866,50 грн;

- штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн;

- штраф (процентна складова) у розмірі 364,68 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 06 червня

2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Окрім цього, Умови та Правила надання банківських послуг не підписувались ОСОБА_1 , а тому не є складовою кредитного договору.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено, а рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 06 червня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Крім цього, Умови та правила надання банківських послуг не містять даних про ознайомлення з ними відповідача та що правила діяли саме в цій редакції на час укладення договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору

ОСОБА_1 було відомо про збільшений строк позовної давності у 50 років. Також підписна відповідачем заява про укладення кредитного договору не містить будь-якого посилання на можливість списання коштів з іншого рахунку без згоди на це його власника.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 06 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 637/105/17 та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду Харківської області.

У грудні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 637/105/17 передано судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що відмовляючи

у задоволенні позову через пропуск строку позовної давності суди не визначилися з початком її перебігу, оскільки без установлення обставин щодо обов`язку відповідачем погашення заборгованості частинами (періодичними щомісячними платежами) або погашення кредиту у повному розмірі, не пізніше останнього місяця, указаного на платіжній картці, неможливо визначити початок перебігу позовної давності, передбачений статтею 253 ЦК України, та його переривання. Строк дії договору - 12 місяців, що автоматично продовжується на той самий строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії, та відповідає строку дії кредитної карти. Жодна із сторін не проінформувала про припинення дії договору, тому на даний час договір діє та підлягає виконанню.

Строк дії картки № НОМЕР_1 встановлений до листопада 2015 року, тому перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця строку дії картки. Банк звернувся до суду з цим позовом у січні 2017 року, а відповідач не спростувала строк дії картки.

Крім цього, відповідно до пункту 1.1.7.31. Умов і правилами надання банківських послуг сторони у письмовій формі домовилися про збільшення сроку позовної давності стосовно стягнення заборгованості за кредитом та неустойки до 50 років, що не заборонено статтею 259 ЦК України.

При цьому банк посилався на відповідні правові позиції Верховного Суду України.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасники справи не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27 травня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно із вказаною анкетою-заявою та Умовами і правилами надання банківських послуг, ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 1 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором не виконала,

у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2016 року утворилася заборгованість, яка за розрахунком банку становила 29 158,32 грн.

Із розрахунку заборгованості встановлено, що ОСОБА_1 сплачувала заборгованість, але платежі йшли на погашення несплачених процентів на прострочену заборгованість і прострочену комісію.

Останній платіж по погашенню заборгованості ОСОБА_1 здійснено

07 серпня 2013 року (а. с. 4-5).

Всі наступні платежі були здійснені за ініціативою банку шляхом списання сум з інших карток, що не заперечувалося представником ПАТ КБ «ПриватБанк».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й убачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач порушив умови кредитного договору та допустив кредитну заборгованість. Проте, пред`являючи позов, банк пропустив строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,

є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді першої інстанції заявила клопотання про застосування позовної давності.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається

з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події,

з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки

зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладений у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15.

Судами встановлено, що останнє відрахування коштів за користування кредитним лімітом ПАТ КБ «ПриватБанк» проводилося 07 серпня 2013 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився

й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про пропуск банком строку позовної давності, оскільки права банка щодо повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафів були порушенні 07 вересня 2013 року (наступний місяць після несплати позичальником обов`язкового щомісячного платежу). Отже, з 07 вересня 2013 року банк мав можливість звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, проте звернувся до суду 27 січня 2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявила відповідач.

Посилання касаційної скарги на відповідні правові позиції Верховного Суду України є безпідставним, оскільки у зазначених справах різні фактичні обставини.

Доводи касаційної скарги про те, що згідно з пунктом 1.1.7.31. Умов і правилами надання банківських послуг позовна давність визначена тривалістю у 50 років, є безпідставні, оскільки банк не надав доказів того, що саме ці Умовами і правилами надання банківських послуг підписував відповідач, надаючи заяву позичальника, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові

від 06 лютого 2019 року № 14-491цс18 (справа № 202/26885/13-ц).

Інші доводи касаційної скарги є безпідставними, не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 06 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 липня

2017 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова