Справа № 201/4984/19
Провадження № 2/201/2313/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 жовтня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 (третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, шляхом зняття з реєстрації (а.с. № 3-4).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У цій квартирі зареєстрований його рідний брат - ОСОБА_2 , проте вже понад 4 роки не проживає у даній квартирі, не бере участь у витратах з її утримання та оплаті комунальних послуг, у цій квартирі немає його особистих речей, проте він залишається зареєстрованим за вказаною адресою, не користуючись зазначеним житлом. Відповідач в свій час зареєстрував своє проживання у цій квартирі лише для того, щоб оформити вид на проживання в Ізраїлі, но фактично в квартирі там не проживав. По причині формальної реєстрації відповідача у цій квартирі, ОСОБА_1 має платити вдвічі більші комунальні платежі за цю квартиру. У зв`язку з цим, позивач просив усунути перешкоди у користуванні майном шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.04.2019р. позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №47).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач ніколи не жив в квартирі АДРЕСА_3 та не сплачував комунальних послуг, дана прописка йому була необхідна для отримання виду на проживання, просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, які призначалися на 10.07.2019р. та 07.10.2019р. двічі не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи кожного разу повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, між тим конверти були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 25, 26, 33, 34, 35), Крім того, про судове засідання 07.10.2019р. відповідач також був повідомлений шляхом розміщення інформації на сайті «Судова влада України» (а.с № 36).

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР в судові засідання , які призначалися на 10.07.2019р. та 07.10.2019р. не з`явився, про дату та час слухання справи, був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази(а.с. № 23, 35), про причини неявки суду не повідомив.

За ч.4 ст. 223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст.210 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу за відсутності відповідача та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому главою 11 розділу ІІІ ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.247 ЦПК України під час судового розгляду справи судом здійснене повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вислухав позивача, допитавши свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України закріпив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 за договором дарування від 15.12.2015р. (а.с. № 5, 6).

Відповідач є братом позивача та зареєстрований у належній позивачеві квартирі АДРЕСА_1 а.с. №12).

Судом при розгляді цієї справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає без поважних причин, принаймні з вересня 2017р.

В матеріали справи надано акти КВ ЖРЕП Соборного (Жовтневого) району м. Дніпропетровська від 05.10.2016р. та від 21.03.2019р., згідно якого ОСОБА_2 довгий час не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі відсутні його речі (а.с.№10, 11).

Також обставини тривалої відсутності відповідача без поважних причин за місцем реєстрації були підтверджені в судовому засіданні 07.10.2019р. поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с. № 37), яка підтвердила, що відповідач за адресою: АДРЕСА_2 не проживає. Також свідок суду повідомила, що є знайомою позивача та з вересня 2017р. проживає в цій квартирі за дозволом позивача, сплачує комунальні послуги. Коли вона в`їхала до квартири, то квартира була порожня, брата позивача вона ніколи не бачила та будь-яких перешкод в користуванні квартирою йому ніхто ніколи не чинив.

Також свідок підтвердила те, що вона підписували акт від 21.03.2019р. про непроживання відповідача у зазначеній квартирі та підтверджує його зміст (а.с. № 11).

З урахуванням тих обставин, що жодний з осіб, які підписали акт від 05.10.2016р. про непроживання відповідача на той час у спірній квартирі судом безпосередньо, як свідки, допитані не були, а допитана в якості свідка ОСОБА_3 (яка підписала акт від 21.03.2019р.) в суді підтвердила, що відповідача в квартирі АДРЕСА_4 вона ніколи не бачила, проживає в квартирі з вересня 2017р., суд вважає встановленим період непроживання ОСОБА_2 в квартирі протягом двох років, а саме з вересня 2017р.

Відповідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 понад 2 роки, а саме з вересня 2017р., не мешкає за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , самостійно з реєстраційного обліку не знімається, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття останнього з реєстрації.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 768грн.40коп., що підтверджується квитанцією (а.с. №2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ст.ст. 259, 263-265, ч.4 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн.40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.