Справа №266/5947/19
Провадження№ 2-н/266/535/19
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

22 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Шишилін О.Г., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , місце проживання якої за адресом: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 місце проживання якого за адресом: АДРЕСА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На адресу суду 18.10.2019 р. надійшла відповідь щодо реєстрації місця проживання боржника.

Розглянувши подані матеріали, вважаю за необхідне залишити заяву без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак заявником до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини не додано доказів, що дитина ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , довідку про склад сім`ї та проживання або довідка про реєстрацію місця проживання особи з яких буде встановлено, що донька фактично проживає з заявницею та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України, однією з підстав для відмови у видачі судового наказу являється виданий судом раніше судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник не вказала чи зверталася вона із заявою про видачу судового наказу за тими самими вимогами, за якими просить видати судовий наказ та чи не видавався такий наказ, що позбавляє суд вирішити питання про видачу судового наказу або відмови у його видачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчені копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Проте всупереч вимогам ст.95 ЦПК України заявником до заяви у якості доказів подані копії документів, які не засвідчені належним чином.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Таким чином, заява підлягає залишенню без руху до усунення заявником вказаних недоліків, а саме надання доказу на підтвердження обставин, а саме факту мешкання дитини разом із заявником за вказаною адресою (довідку про реєстрацію місця проживання дитини, довідку про склад сім`ї, тощо ) або зазначити докази, які не можуть бути подані разом із заявою із зазначенням причини, з яких доказ не може бути подано, засвідчити належним чином подані до заяви копії документів в тому числі до кількості сторін та інших учасників провадження, а також заявнику потрібно зазначити підтвердження про те, чи не зверталася вона із заявою про видачу судового наказу за тими самими вимогами, за якими просить видати судовий наказ та чи не видавався такий наказ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163,164,185,258-260 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без руху.

Надати заявнику десять днів, з дня вручення цієї ухвали, для усунення зазначених вище недоліків до заяви.

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки до заяви не будуть усунені, заява вважається неподаною і повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шишилін О. Г.