Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2093/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Левко Т.Ю., секретар судових засідань Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

До початку судового розгляду справи позивачка подала до суду письмову заяву, у якій просила залишити без розгляду позов в частині вимог про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Позов в частині вимог про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 частині мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама позивачки ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла рідна сестра позивачки - ОСОБА_4 , останнім місцем проживання яких було АДРЕСА_1 . Після смерті матері відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 , яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виноградівським міським відділом комунального господарства від 15.11.1951 року №476. Факт належності вказаного правовстановлюючого документу померлій ОСОБА_4 , а також той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - встановлено Рішенням Виноградівського районного суду від 27.06.2019 року №299/1597/19.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері та батька стали їх троє дітей - позивачка ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та брат ОСОБА_2

Спадщину, що відкрилася на день смерті батьків, прийняла лише ОСОБА_4 , що вступила у фактичне володіння спадковим майном. Набуте право власності на спадкове нерухоме майно ОСОБА_4 не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , рідна сестра позивачки та відповідача - померла. Заповіту не залишила. Спадкоємці першої черги за законом відсутні. Сторони у справі як сестра та брат померлої - є спадкоємцями другої черги за законом. Позивачка у шестимісячний строк прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті ОСОБА_4 , подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса. 07.05.2019 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак через втрату правовстановлюючих документів на нерухоме майно нотаріус відмовила у оформленні права власності. Відповідач не прийняв спадщину та не заявив претензій на спадкове майно.

Позивач у судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі. Заявив про визнання позову в частині вимог про визнання за позивачкою права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 .

Дослідивши подані на підтвердження обставин позову докази, суд всебічно, об`єктивно та повно з`ясував обставини, що мають юридичне значення для вирішення порушеного питання по суті, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама позивачки ОСОБА_4 .

Після смерті матері відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 , яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виноградівським міським відділом комунального господарства від 15.11.1951 року №476. Факт належності вказаного правовстановлюючого документу померлій ОСОБА_4 , а також той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - встановлено Рішенням Виноградівського районного суду від 27.06.2019 року №299/1597/19.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері та батька стали їх троє дітей - позивачка ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та брат ОСОБА_2

Спадщину, що відкрилася на день смерті батьків, прийняла лише ОСОБА_4 , що вступила у фактичне володіння спадковим майном. Набуте право власності на спадкове нерухоме майно ОСОБА_4 не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , рідна сестра позивачки та відповідача - померла. Заповіту не залишила. Спадкоємці першої черги за законом відсутні.

Сторони у справі як сестра та брат померлої - є спадкоємцями другої черги за законом.

Позивачка у шестимісячний строк прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті ОСОБА_4 , подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса. 07.05.2019 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак через втрату правовстановлюючих документів на нерухоме майно нотаріус відмовила у оформленні права власності.

Відповідач не прийняв спадщину та не заявив претензій на спадкове майно.

Спадкове нерухоме майно складається із 1/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_3 . Житловий будинок завершено будівництвом, на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ.А, літня кухня літ.Б, вбиральня літ.В, тротуар 1, ворота №1, огорожа №2, колонка №3. Загальна корисна площа житлового будинку становить 56,8 кв.м., в тому числі житлова площа - 18,3 кв.м.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таке ж положення продубльоване у новому Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у статті 19.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

З роз`яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти.

В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: « Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_3 підлягають до задоволення.

Вимоги про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у відповідності до ст.257 ЦПК України слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 257, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_3 , загальною площею 56,8 кв.м., в тому числі житловою площею 18,3 кв.м. (житловий будинок літ.А, літня кухня літ.Б, вбиральня літ.В, тротуар 1, ворота №1, огорожа №2, колонка №3 згідно Технічного паспорта).

Позовні вимоги про визнання права власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийТ. Ю. Левко