Справа № 740/3084/19
Провадження № 2/740/1070/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2019 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Ковальової Т.Г.,
за участю секретаря Кононяко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на частку в майні колишнього колгоспного двору у домоволодінні, АДРЕСА_1 у АДРЕСА_2 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку вказаного житлового будинку, як частку в майні колишнього колгоспного двору, та на 1/6 частку в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку вищевказаного житлового будинку, як частку в майні колишнього колгоспного двору.
В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що вказаний житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 невістка, ОСОБА_3 - син, які мали право власності на 1/4 частку кожний, відповідно до ст.120 ЦК УРСР 1963 року.
Проте, в 1978 році відповідач ОСОБА_3 вибув з даного господарства та місце його фактичного проживання невідоме, свою частку з майна колишнього колгоспного двору не витребував по цей час, тим самим пропустивши строк давності для витребування вказаної частки. За вказаних обставин вважають, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності на будинок у рівних частка - по 1/3 частці кожен як члени колгоспного двору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння. Спадщину по закону після смерті спадкодавця прийняв ОСОБА_1 , подавши заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно.
Оскільки в інший спосіб оформити право власності на частки домоволодіння колишнього колгоспного двору та на частку в порядку спадкування неможливо, вони змушені звенутися з вказаним позовом до суду.
Позивачі подали до суду письмову заяву про підтримку позову та розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача - Ніжинської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради №18-28/382 від 19.02.2019 станом на 15.04.1991 у будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - голова двору та члени двору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.13).
Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в майні.
В судовому засіданні встановлено, що право власності на зазначений житловий будинок станом на 31.12.2012 зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 19.01.1989 Ніжинською міською радою народних депутатів на підставі рішення №4 від 17.01.1989. (а.с.11, 12).
Відповідно до ст.123 ЦК УРСР 1963 року, діючого на час виникнення спірних правовідносин, розмір часток членів колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Згідно роз*ясень, наданих у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до введення в дію Закону України «Про власність» - до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто, станом на 15 квітня 1991 року позивачі, виходячи із рівності часток всіх членіх колгоспного двору, набули право власності по 1/4 частці житлового будинку кожний.
Відповідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ (далі - Закон) процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Законодавством не передбачена реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір.
У зв*язку з виключенням із законодавства визначення колгоспного двору позивачам необхідно в судовому порядку визнавати право власності на житловий будинок.
В 1978 році ОСОБА_3 вибув з вказаного домоволодіння, що підтверджується актом не проживання особи за місцем реєстрації від 24.06.2019 року (а.с.44).
По даний час ОСОБА_3 свою частку з майна колишнього колгоспного двору не витребував.
Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).
Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.
Положеннями ст. 126 ЦК УРСР встановлено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).
До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).
На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 після свого вибуття з вказаного домоволодіння більш трьох років будь-яку частку в майні колгоспного двору не витребував по сьогоднішній день, суд вважає, що він втратив частку в майні колишнього колгоспного двору даного домоволодіння.
Таким чином, житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння після вибуття з господарства ОСОБА_3 належали на праві спільної сумісної власності голові двору ОСОБА_4 , а також зареєстрованим та проживаючим членам двору станом на 15.04.1991 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - по 1/3 частці кожному.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15).
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець за законом 1 черги своєчасно прийняв його син ОСОБА_1 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області № 1609 від 24 червня 2019 року та заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, яка міститься в спадковій справ (а.с.14, 54).
Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 та своєчасно прийняв спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв`язку із чим за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/6 частку будинку, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 . З урахуванням його 1/3 частки як члена колгоспного двора, його частка у праві власності на будинок становить 1/2 частку (1/3 + 1/6). Частка його дружини ОСОБА_2 як члена колгоспного двору становить 1/3 частку.
Керуючись ст.120, 123, 126 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. 1216, 1218, 1261,1269, 1270 ЦК України, ст.81, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

Визнати ОСОБА_3 , 1959 року народження, адреса: АДРЕСА_3 , таким, що втратив право на частку в майні колишнього колгоспного двору у домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , право власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_2 .
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду подається учасниками справи через суд першої інстанції Ніжинський міськрайонний суд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова