КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/10373/18

24 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Колдіної О.О., про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головної астрономічної обсерваторії Національної академії наук України про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

23 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Головної астрономічної обсерваторії Національної академії наук України про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року було відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головної астрономічної обсерваторії Національної академії наук України про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 20 вересня 2019 року позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду про залишення її позову без розгляду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначила, що про судові засідання призначені на 30.05.2019 року та на 04.09.2019 року вона не була належним чином повідомлена судом. Всі поштові відправлення були повернуті до суду першої інстанції за закінченням терміну зберігання, що не може вважатися належним повідомленням її про розгляд справи. Судом не звернуто увагу на те, що в матеріалах справи вказано її номер телефону, як засіб зв`язку, проте суд і у вказаний спосіб її не повідомив про розгляд справи 30.05.2019 року та 04.09.2019 року. Висновок суду про те, що вона свідомо не з`явилася в судове засідання є безпідставним, оскільки саме нею ініційовано розгляд даної справи, тому суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення її позову без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Головна астрономічна обсерваторія Національної академії наук України просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що дії позивачки та її представника свідчать про навмисне затягування справи, з метою збільшення суми стягнення за більший час вимушеного прогулу. Вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що справа знаходилася в провадженні суду більше року, позивач була обізнана про наявність справи, проте будь-яких дій спрямованих на отримання інформації про стан розгляду її справи не вчиняла, що може свідчити про втрату інтересу до позову.

У судовому засіданні представник відповідача Головної астрономічної обсерваторії Національної академії наук України адвокат Лічман Олександр Миколайович проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена захисту свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 до Головної астрономічної обсерваторії Національної академії наук України про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлена позивачка, повторно не з`явилася в судове засідання, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подавала, про причини неявки суд не повідомила.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Наслідки неявки в судове засідання позивача визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом зазначених вище процесуальних норм, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки (двічі поспіль) позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, можливе і у разі наявності заяви позивача про розгляд справи без його участі, за умови, що його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, двома останніми судовими засіданнями у даній справі були судові засідання, призначені на 30.05.2019 року та на 04.09.2019 року.

Судова повістка про виклик до суду на 30.05.2019 року була надіслана районним судом позивачці ОСОБА_1 за зазначеною в позовній заяві адресою, а саме: АДРЕСА_1 , проте повернулася до суду без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». (а.с.68-69)

У зв`язку з неявкою позивачки в судове засідання 30.05.2019 року, розгляд справи було відкладено на 04.09.2019 року для повторного виклику ОСОБА_1 .

Разом з тим, судова повістка про виклик до суду на 04.09.2019 року надіслана ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , повернулася до суду без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». (а.с.82)

У зв`язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання та відсутністю відомостей щодо зміни місця її проживання, 04 вересня 2019 року судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду.

При цьому, ч.6 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особа не проживає за адресою повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Також пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

З системного аналізу вказаних норм процесуального права слідує, що повідомлення учасника справи не обмежується лише надісланням судових викликів чи повісток виключно на адресу зазначену, зокрема, в позовній заяві. З метою належного повідомлення учасників процесу та забезпечення судового захисту, суд може повідомляти їх за контактними номерами телефонів, електронними адресами, за місцем роботи, за зареєстрованим місцем проживання/перебування та на всі інші наявні в матеріалах справи адреси.

Судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що до позовної заяви було долучено копію паспорта ОСОБА_1 в якому міститься відмітка про її зареєстроване місце проживання, а саме: АДРЕСА_3 .

Отримавши поштові відправлення без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній», суд першої інстанції, маючи відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , яке відрізняється від адреси, зазначеної в позовній заяві, не надіслав судову повістку за адресою реєстрації місця проживання позивачки.

Крім того, в позовній заяві вказано контактний номер телефону позивачки - НОМЕР_1 , проте районним судом, за відсутності відомостей про належне повідомлення позивачки про час та місце розгляду справи, не здійснювалося повідомлення позивачки засобом телефонного зв`язку шляхом надіслання смс-повідомлення чи складанням телефонограми.

Отже судом першої інстанції не використано всі можливі способи повідомлення позивачки про час та місце розгляду справи.

При цьому в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення позивачки про розгляд справи, оскільки саме лише повернення судових повісток без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відсутній» без використання інших можливих способів повідомлення, зокрема за контактним номером телефону та за адресою зареєстрованого місця проживання не може вважатися доказом належного повідомлення позивачки про час та місце розгляду справи.

Разом з тим, за змістом статей 223, 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання.

Враховуючи вказані фактичні обставини справи, висновок суду першої інстанції про те, що належним чином повідомлена позивачка, в судове засідання повторно не з`явилася, заяви про розгляд справи в її відсутності суду не подала, а тому є підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, колегія суддів вважає безпідставним та помилковим, а доводи апеляційної скарги про неправильність вказаного висновку суду є обґрунтованими.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року про залишення позову без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: