ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №501/1377/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/5539/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Одесаобленерго» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016 року у складі судді Мурзенко М.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим в подальшому позовом до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», яке змінило назву на акціонерне товариство «Одесаобленерго» (далі-АТ «Одесаобленерго»), треті особи: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008» (далі-ОСББ «Укржилстрой-2008»), Міністерство енергетики та вугільної промисловості, про визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Одесаобленерго» про зобов`язання відновити постачання електричної енергії, укласти угоду на постачання електричної енергії, встановити пристрої обліку, опломбувати їх та скласти відповідний акт виділено в самостійне провадження.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 10 червня 2016 року вказану цивільну справу передано на розгляд Малиновському районному суду м. Одеси.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте АТ «Одесаобленерго» протиправно відмовляється укласти з нею договір постачання електричної енергії й вчинити відповідні супутні дії, а представники ОСББ «Укржилстрой-2008» у липні 2015 року протиправно відключили її квартиру від постачання електричної енергії, демонтувавши лічильник та вхідні запобіжники, не надавши пояснень та акту від АТ «Одесаобленерго» про відключення. Через відсутність електроенергії проживання в квартирі неможливе, тому вона вимушена наймати квартиру, що призводить до матеріальних та моральних збитків (т.1 а.с.2-3,31-32,44-49).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Одесаобленерго» укласти з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити прилад обліку електричної енергії та опломбувати його. У задоволені інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що АТ«Одесаобленерго» неправомірно відмовило позивачу в укладенні договору про користування електричною енергією, оскільки саме воно має обов`язок щодо укладення такого договору, встановлення та опломбування приладу обліку електричної енергії. Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача скласти відповідний акт про опломбування є безпідставними, оскільки такий акт складається лише у випадку встановлення приладу обліку безпосередньо в квартирі споживача, в той час як обставини справи не свідчать про наявність такої можливості. Матеріалами справи не підтверджено, що припинення постачання електричної енергії в квартиру позивача здійснено відповідачем й, відповідно, останній не є особою, яка має відновити становище, що існувало до вчинення дій, які позивачка розцінює як порушення свого права (т.2 а.с.39-42).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Одесаобленерго», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у позові ОСОБА_1 .

Зокрема, апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права, оскільки ст.16 ЦПК України не передбачено такого способу захисту, як встановлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладання відповідних договорів).

Також зазначено, що діюче законодавство у сфері енергопостачання передбачає, що укладання договору на постачання електричної енергії неможливе шляхом приєднання, а можливе лише пропозицією однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Крім того, апелянт вважав, що:

-судом першої інстанції необґрунтовано вирішено питання про зобов`язання АТ «Одесаобленерго» встановити прилад обліку електричної енергії та опломбувати його, оскільки укладання договору про користування електричною енергією на території населеного пункту передує встановлення приладу обліку, який передбачений балансоутримувачем будинку, тому рішення ухвалене в порушення п.12.5, п.12.06.Правил користування електричною енергією (далі-ПКЕЕ), щодо вчинення необхідних дій для укладання договору про користування електричною енергією з електропостачальниками;

-позивачкою ОСОБА_1 не дотримано встановленої законом процедури для укладення окремого договору про користування електроенергією (т.2 а.с.47-54).

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення ( т.2 а.с.84-100).

Рух апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції

Справа розглядалась судами неодноразово.

Так, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу АТ «Одесаобленерго» залишено без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016 року-без змін (т.2 а.с.134-138).

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року касаційну скаргу ПАТ «ЕК Одесаобленерго» задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи судове рішення Верховний Суд, крім іншого, дійшов висновку, що апеляційний суд, вирішуючи спір, передчасно вирішив, що відповідач як енергопостачальник має обов`язок щодо встановлення та опломбування приладу обліку електричної енергії, не перевірив чи для укладення договору між енергопостачальником та побутовим споживачем, останнім виконані технічні умови, передбачені п.2 Правил споживання електричної енергії для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року №1357 (далі-Правила №1357), а також не перевірив доводи відповідача про те, що його зобов`язання установити позивачу лічильник електроенергії та укласти відповідний договір поставить під загрозу надійність постачання електричної енергії іншим споживачам, оскільки енергетичне господарство не відповідає нормативно-технічним вимогам (т.2 а.с.211-217).

При новому розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник АТ «Одесаобленерго» Дзиговська С.М. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили відхилити апеляційну скаргу, посилаючись на її необґрунтованість

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін та позивачку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачці в укладенні договору про користування електричною енергією, на ньому лежить обов`язок щодо встановлення та опломбування приладу обліку електричної енергії, у зв`язку із чим позов в частині вимог про зобов`язання відповідача укласти з позивачем договір про користування електричною енергією квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити прилад обліку електричної енергії та опломбувати його, підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Так, забезпечення належних умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах шляхом отримання безперешкодного доступу до житлово-комунальних послуг, в тому числі до електропостачання, є складовою частиною гарантованих ст.ст.47,48 Конституції України права на житло та достатній життєвий рівень.

Відповідно до вимог ч.1ст.25 Закону України «Про електроенергетику» (далі Закон) споживачі електричної енергії мають право на підключення електричної мережі у випадку виконання Правил користування електричною енергією.

У ст.26 цього Закону зазначено, що споживання електроенергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно із положеннями п.3 Правил № 1357 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і електропостачальником, що розробляється електропостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Положеннями п.п.5,7 Правил № 1357 встановлено, що у багатоквартирному будинку електропостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири.

Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до електропостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого електропостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об`єкт споживача до електропостачання.

Так, у ст.ст.3,6,203,626,627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у ст.ст.6,627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Відповідно до ч.1ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а. с 6-8).

Балансоутримувачем цього будинку є ОСББ «Укржилстрой-2008», між яким та АТ «Одесаобленерго» укладено договір про постачання електричної енергії № И 1798 від 11 квітня 2011 року, предметом якого є постачання електричної енергії у зазначений будинок (т.1 а.с.60-61, 62-68, 144).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 користується комунальними послугами, в тому числі електричною енергією, але не оплачує їх, має заборгованість у сумі 27 536,42 грн. ( т.1 а.с.237-240).

При цьому, ОСОБА_1 зверталась до АТ «Одесаобленерго» з пропозицією укласти договір про постачання електричної енергії у належну їй квартиру, що підтверджується копією її заяв від 14 грудня 2015 року ( т.2 а.с.18 ), від 29 січня 2016 року ( т.2 а.с.18, 23-31), проте відповідач їй відмовив, що підтверджується копіями листів відповідача від 28 грудня 2015 року та 15 лютого 2016 року ( т.2 а.с.19,32).

08 травня 2018 року змінилась назва ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» на акціонерне товариство «Одесаобленерго» (т.2 а.с.229).

З аналізу змісту ч.3ст.6, ч.1ст.630 ЦК України та ПКЕЕ убачається, що умови типового договору про постачання електричної енергії, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Укладення договору про постачання електричної енергії є обов`язком постачальника електричної енергії і запропонований договір повинен відповідати типовому договору про постачання електричної енергії (додаток 3 до ПКЕЕ). Відмова постачальника електричної енергії від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ПКЕЕ.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав,меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків (ст.ст.3,6,1215,20 ЦК України, ст.ст. 3?5 ЦПК України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) можна зробити висновок про те, що в разі невиконання постачальником електричної енергії зобов`язання з укладення договору про постачання електричної енергії, який відповідає Типовому договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 757/45133/15-ц (провадження № 14-114цс18).

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 з 20 вересня 2012 року є власником квартири АДРЕСА_2 , у який електроенергія постачається відповідачем на підставі договору, укладеного 11 квітня 2011 року з ОСББ «Укржилстрой-2008».

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29 серпня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року, з ОСОБА_1 стягнута заборгованість за комунальні послуги в сумі 27 536,42 грн.( у т.ч. за спожиту електроенергію).

Договірні відносини з приводу постачання або користування електроенергією між ОСОБА_1 та ОСББ «Укржилстрой-2008» відсутні.

Апеляційний суд вважає, що позивачка має право на забезпечення своєї квартири електроенергією не лише через ОСББ «Укржилстрой-2008», з яким укладений договір на постачання електричної енергії щодо усього багатоквартирного будинку, в якому розташована квартира позивача, оскільки відповідно до положень пункту 5 Правил № 1357 у багатоквартирному будинку електропостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири.

Разом із тим встановлено, що ОСОБА_1 не дотримано встановленої законом процедури для укладення окремого договору про користування електроенергією.

Договірні відносини у сфері постачання електроенергії мають свої особливості, що пов`язано зі специфікою предмету договору та обумовлює спеціальний порядок його укладання. Особливістю договору електропостачання є покладення на споживача додаткових обов`язків, пов`язаних з необхідністю: дотримуватись передбаченого договором режиму споживання електроенергії; забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичних мереж та справність приладів і устаткування, що використовуються у процесі споживання електричної енергії.

При вирішенні справи суд першої інстанції не застосував нормативно-правовий акт, який підлягав до застосування, а саме ПКЕЕ, оскільки цей акт, в частині що регламентує особливості постачання електричної енергії для населених пунктів, поширюється на усіх споживачів без винятку (п 1.1. ПКЕЕ).

Відповідно до п.12.5 ПКЕЕ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту, для користування електричною енергією має право: змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації.

Згідно із пунктом 1.2 ПКЕЕ населений пункт юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту.

У розумінні п. 1.2 ПКЕЕ ОСББ «Укржилстрой-2008» є населеним пунктом, оскільки саме воно є балансоутримувачем будинку, в якому розташована квартира позивача, і несе відповідальність за належний технічний стан внутрішньобудинкових електромереж.

Предметом договору про постачання електричної енергії №И1798 від 11 квітня 2011 року є продаж постачальником електричної енергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Цим договором також встановлені обов`язки споживача забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників постачальника електричної енергії за пред`явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії; обладнати окремі площадки вимірювання з приєднаною потужністю електроустановок 150 кВт і більше та середньомісячним обсягом споживання за попередні 12 розрахункових періодів 50 тис кВт/год і більше засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії та локального устаткування збору і обробки даних в межах періоду, визначеного нормативними документами для встановлення зазначених засобів обліку; уживати комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню загрози життю або травматизму, пошкодженню обладнання та продукції, негативним екологічним наслідкам тощо.

Згідно із положеннями Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, саме балансоутримувач будинку утримує на балансі відповідне майно, веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонті та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до п. 12.6 ПКЕЕ договір про користування електричною енергією на території населеного пункту може бути укладений у разі виконання таких умов:

1) особа, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, та населений пункт не мають боргів за електричну енергію перед населеним пунктом та постачальником електричної енергії відповідно;

2) технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка особи, яка має намір набути статусу споживача на території населеного пункту, відповідає вимогам нормативно-технічних документів;

3) особою, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, створені технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку.

Матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 , яка має намір самостійно без участі балансоутримувача будинку укласти договір про користування електричною енергією, дотрималась передбачених п.п.12.5, 12.6 ПКЕЕ умов, необхідних для укладення окремого договору, а саме: змінила схему електропостачання з метою приєднати належну їй електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації, не має боргів за електричну енергію, технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка, належна їй, відповідає вимогам нормативно-технічних документів, а також створила технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, для виконання відключення та обмеження споживання.

Відповідно до пункту 2 Правил № 1357 технічні умови-документ, що видається споживачу електропостачальником і містить перелік технічних вимог, які необхідно виконати для приєднання електроустановок нового споживача до електромережі, реконструкції діючих електроустановок споживача або зміни категорії надійності електропостачання споживача

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув увагу та не запропонував позивачу надати дані документи.

Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.5 ст.411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до висновку Верховного Суду, позивачці було запропоновано надати технічні умови для зобов`язання відповідача приєднати електроустановку позивача до електромережі відповідача, однак ОСОБА_1 вказані технічні умови суду апеляційної інстанції не надано з тих підстав, що цей висновок суду касаційної інстанції є хибним.

Крім того, нею не надано підтвердження того, що технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана установка позивачки, відповідає вимогам нормативно- технічним документам, та не буде створювати загрозу небезпеки для інших споживачів.

Тобто, для укладання договору між енергопостачальником та побутовим споживачем, ОСОБА_1 не надані та не виконані технічні умови, передбачені п.2 Правил № 1357, оскільки зобов`язання відповідача установити позивачці лічильник електроенергії та укласти відповідний договір поставить під загрозу надійність постачання електричної енергії іншим споживачам, оскільки енергетичне господарство не відповідає нормативно-технічним вимогам.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі та обставини справи, що призвело до помилкового ухвалення судового рішення про зобов`язання відповідача укласти з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією квартири за вказаною адресою; встановити прилад обліку електричної енергії та опломбувати його, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з відмовою у цій частині позовних вимог.

Посилання позивачки та її представника в суді апеляційної інстанції на положення законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі-НКРЕКП), та постанову НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, якою затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі-Правила), як підставу для залишення апеляційної скарги без задоволення, не заслуговують на увагу.

Зокрема, Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальниками та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, споживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Відповідно до п.12 Правил ПКЕЕ визнані такими, що втратили чинність.

Крім цього, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 20 червня 2018 №502, яка набрала законної сили 26 червня 2018 року, Правила № 1357 також втратили чинність.

При цьому, після набуття чинності нових нормативних актів, які реалізують вимоги Закону України «Про ринок електричної енергії» врегулювання договірних відносин на роздрібному ринку електричної енергії здійснюється по іншому, шляхом приєднання споживачів до двох видів публічних договорів:

1) про надання послуг з розподілу електричної енергії споживачу із оператором системи розподілу;

2) про постачання електричної енергії споживачу із обраним електропостачальником або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових або малих не побутових споживачів).

Договір споживача з оператором системи розподілу переважно стосується технічних параметрів потужності, класу напруги, якості електричної енергії, процедури відключення та підключення.

Договір про постачання електричної енергії передбачає комерційний продаж споживачу електричної енергії як товарної продукції.

Зобов`язання відповідача укласти один із вказаних договорів не було предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зазначені закони не регулюють спірні правовідносини, які виникли між сторонами на час звернення позивачки до суду, а тому не підлягають застосуванню.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені інших позовних вимог ОСОБА_1 останньою та її представником не оскаржено, а тому, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, не перевіряється апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Одесаобленерго» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2016 року в частині зобов`язання акціонерного товариства «Одесаобленерго» укласти з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити прилад обліку електричної енергії та опломбувати його скасувати.

У позові ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесаобленерго», треті особи: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008», в частині зобов`язання акціонерного товариства «Одесаобленерго» укласти з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити прилад обліку електричної енергії та опломбувати його - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді :