Справа № 185/4957/18
Провадження № 2/185/4147/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 жовтня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В

15 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.11.2013 року у розмірі 117000,00 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 27 листопада 2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 16000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, ОСОБА_1 не виконав належним чином умови договору і станом на 02.05.2018 року має заборгованість - 354544,73 грн., з яких:

13799,20 грн. - заборгованість за кредитом;

335745,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

5000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

Позивач вважає, що від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 28.01.2015 р. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка складала 24266,78 грн., з яких: (13799,20 грн, - заборгованість за кредитом; 8035,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 800,00 грн. - заборгованість по комісії та пені за користуванням кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1131,75 грн. - штраф (процентна складова), різниця становить: 331909,70 грн.

Також позивач вважає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Вважає, що заборгованість до стягнення становить 117000.00 грн., яка складається з наступного:

117000.00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2018 року передана для розгляду судді Палюх Т.Д.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Палюх Т.Д. від 19 липня 2018 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 вересня 2018 року передана для розгляду судді Головіну В.О., у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головіна В.О. від 05 вересня 2018 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року скасовано заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та призначено розгляд справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте в позові зазначила, що просить суд, розглядати справу за її відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Судом під час дослідження матеріалів справи встановлено, що 27 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк»(Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк") та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір б/н(арк.с.10), відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»(арк.с.11), та на умовах та правилах надання банківських послуг(арк.с.12-35), що також підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2015 року(арк.с.6-7), яке набрало законної сили.

Відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 16000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року по цивільній справі № 185/11715/14-ц встановлено, що 01 грудня 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 24266 грн. 78 коп. та судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року встановлено, що позов публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 листопада 2013 року у розмірі 24266 (двадцять чотири тисячі двісті шістдесят шість) грн. 78 (сімдесят вісім) коп., яка складається з наступного:

- заборгованості за кредитом у розмірі 13799 грн. 20 коп.,

- заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8035 грн. 83 коп.,

- заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 800 грн.,

- штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн.,

- штрафу (процентна складова) у розмірі 1131 грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп., що підтверджується копією Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2015 року(арк.с.6-7).

Судом також встановлено, що на виконання рішення суду від 28.01.2015 року було видано виконавчий лист № 185/11715 виданого 11.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 24266,78 грн., та після його пред`явлення, відкрито виконавче провадження ВП № 47383992, яке було закінчено 01.10.2015 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, який був чинний на той момент, а тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що підтверджується копією постанови Державного виконавця ВДВС Павлоградського МРУЮ від 01.10.2015 року (арк.с.68).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач, як кредитодавець відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав своє право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у зв`язку із пред`явленням до позичальника ( ОСОБА_1 ) вимоги, а тобто пред`явленням позовних вимог, які були пред`явлені позивачем 01 грудня 2014 року, шляхом подачі до суду позову до ОСОБА_1 про стягнення з нього суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.11.2013 року. Окрім цього суд зазначає, що позивач не заявляв таких позовних вимог, які передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також суд зазначає, що відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припинилося виконанням, проведеним належним чином, а саме 01.10.2015 року, що встановлено копією постанови Державного виконавця ВДВС Павлоградського МРУЮ про закінчення виконавчого провадження від 01.10.2015 року, у зв`язку із фактичним виконанням боржником виконавчого документу, а тобто застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України можливе тільки до 01.10.2015 року.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), де Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки у позові відмовлено повністю, то суд приходить до висновку, що судові витрати у розмірі 1762,00 грн. сплачені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням (арк.с.1) потрібно покласти на позивача.

Керуючись ст.89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Витрати на судовий збір у сумі 1762.00 гривень покласти на Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, р/р НОМЕР_1 , МФО 305299, ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення суду складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя: В. О. Головін