Справа № 202/6060/19

Провадження № 2-з/202/93/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

04 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтін Г.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полтавець Тетяни Олександрівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору дарування удаваним правочином, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору дарування удаваним правочином.

02 жовтня 2019 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про забезпечення позову, згідно якого остання просить суд накласти арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Клопотання обґрунтовано тим, що наразі Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 . Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду так як є велика ймовірність її дарування іншим особам, передання в заставу та вчинення інших можливих юридичних дій зі спірним майном.

Дослідивши заяву про забезпечення позову приходжу до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно із ч. 2 цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи викладене, вважаю, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки представлені заявником доводи не дають підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полтавець Тетяни Олександрівни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Г.О. Кухтін