РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2030/19

Провадження № 2/643/2531/19

21.10.2019 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Полковник Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (помер), Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , який накладений постановою про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.03.2015року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Самойловою К.Г.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 25.11.1994року її мати ОСОБА_3 уклала договір довічного утримання з нею. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19.12.2013року зазначений договір був розірваний, а квартиру АДРЕСА_1 , повернуто в її власність. 28.05.2014року була здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 матері стало відомо про те, що 04.03.2015року державним виконавцем Московського відділу ДВС ХМУЮ Самойловою К.Г. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала матері на праві власності. Відповідно до тексту постанови, арешт на квратиру накладений в рамках виконавчого провадження №37251003 про стягнення аліментів з неї, ОСОБА_1 на користь колишнього чоловіка ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №2027/18052/12, виданого 13.02.2013року Московським районним судом м.Харкова. Мати звернулася до виконавчої служби із заявою про скасування постанови, однак ніяких дій збоку виконавчої служби здійснено не було. 11.01.2016року її мати, звернулася до суду із позовом про звільнення спірного майна з-під арешту, але рішення не винесено, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла. 13.06.2016року, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, оскільки на нього накладений арешт. Її мати ОСОБА_3 ніяких зобов`язань перед ОСОБА_2 не мала, на день накладення арешту квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією актового запису про смерть №2797 від 19.02.2019року

Представник відповідача Московського відділу державної виконавчої служби Харківського місткого управління юстиції в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника відділу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 15.04.1995року, який рішенням Московського районного суду м.Харкова від 05.08.2011року було розірвано.

В проваджені Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП №37251003, з примусового виконання виконавчого листа №2027/18052/12 виданого Московським районним судом м.Харкова 13.02.2013року про стягнення з ОСОБА_4 на користь непрацездатного колишнього чоловіка ОСОБА_2 аліментів у розмірі 200,00грн. щомісячно.

04.03.2015року державним виконавцем Московського відділу ДВС ХМУЮ Самойловою К.Г. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості від 29.10.2018року №14.5-37/дв-10, виконаного державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області В.В. Барановою, вбачається, що у ОСОБА_4 станом на 29.10.2018року відсутня заборгованість перед ОСОБА_2 .

З рішення Московського районного суду м. ОСОБА_5 від 19.12.2013року вбачається, що було розірвано договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , посвідчений державним нотаріусом 3-ї Харківської нотаріальної контори, реєстраційний №2-4955.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи час накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , вказана квартира належала ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1994року, Реєстраційний №5-94-37552.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , та після її смерті викрилась спадщина на вищевказану квартиру.

Позивач ОСОБА_1 зверталася до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про зняття арешту з квартири, однак листом від 29.01.2019року їй було повідомлено, що відсутні законні підстави для зняття арешту з нерухомого майна та запропоновано звернутися до суду.

Як вбачається зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищевказані обставини справи суд вважає, що докази у справі свідчать про законність вимог позивача, оскільки обставини про які вказано в позові знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, зокрема те, що у зв`язку із наявністю арешту на спірне майно, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, судом встановлено, що обтяження у виді арешту майна за наслідками примусового виконання виконавчого листа №2027/18052/12 виданого Московським районним судом м.Харкова 13.02.2013року, було накладено на майно ОСОБА_3 , яка не була учасником виконавчого провадження.

Частиною 4 ст.59 Закону України, від 02.06.2016, № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. При цьому частиною 5 цієї ж статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4-7, 10-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 (помер), Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області /м.Харків, майдан Захисників України, 7/8/ про звільнення майна з-під арешту- задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , який накладений постановою про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.03.2015року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Самойловою К.Г.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.М.Довготько