Ухвала

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 340/134/17

провадження № 61-19111 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором

№ 2501/0707/88-361 від 13 липня 2007 року в розмірі 23 410,56 доларів США.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області

від 02 липня 2019 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2501/0707/88-361

від 13 липня 2007 року, що складається із заборгованості за кредитом

у розмірі 14 703,64 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі

916,91 доларів США, а всього - 15 620,55 доларів США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу Національного банку України, станом на час уххвалення рішення (1 долар - 26,2064 грн) становило 409 358,38 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних скарг. Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2019 року визнано неподаними та повернуто апелянтам.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,в якій заявники просять відкрити касаційне провадження на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року, скасувати ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року і передати справу до суду апеляційної інстанції для відкриття апеляційного провадження, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у частині оскарження рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2019 року необхідно відмовити з наступних підстав.

Однією із основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року повернуто апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Верховинського районного судуІвано-Франківської області від 02 липня 2019 року, а отже, рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку по суті не переглядалося.

Ураховуючи те, що рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2019 року в апеляційному порядку по суті не переглядалося,у відкритті касаційного провадження у цій частині слід відмовити.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Окрім цього, заявниками оскаржено ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року.

Касаційна скарга в частині оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року надійшла до Верховного Суду

з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки, згідно з поштовим штемпелем на конверті, відправлена до Верховного Суду 22 жовтня

2019 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі заявники просять поновити строк на касаційне оскарження, зазначаючи, що строк пропущено з поважних причин, оскільки ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року було отримано поштовим рекомендованим повідомленням 24 вересня 2019 року, тому строк для подачі касаційної скарги не пропущено, для підтвердження чого надають докази.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявниками пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

При цьому, подана касаційна скарга в частині оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять звільнити їх від сплати судового збору посилаючись на тяжкий майновий стан у зв`язку

з тим, що вони не мають постійного місця роботи.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення

у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами

є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору

у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Заявники подали до суду довідки з виконкому Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 06 вересня 2019 року № 2561, 2558, відповідно до яких ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніде не працюють, однак із вказаних документів неможливо зробити висновок про тяжкий майновий стан заявників, а також про те, з якого часу заявники не мають постійного місця роботи, що перешкоджає сплаті ними судового збору.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

Наведені заявником доводи не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

У зв`язку з наведеним заявнику потрібно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної

заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору для фізичної особи становить 0,2 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384,20 грн.

Таким чином, заявникам необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 384,20 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA7026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393, 394 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2019 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду

від 13 вересня 2019 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

в частині оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду

від 13 вересня 2019 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 29 листопада 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник