Справа № 715/2255/19
Провадження № 2/715/842/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року смт. Глибока

Суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області Маковійчук Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що нею подано позов до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за договором позики в розмірі 20 000 доларів США, а тому просила суд накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 . При цьому зазначає, що їй стало відомо, що відповідачі мають намір відчужити вказати майно.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом першим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України від 22.12.2006р. у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, ст. 81 ЦПК України покладено обов`язок доказування на сторін, у зв`язку з чим, на позивача покладено обов`язок доказування необхідності застосування заходу забезпечення позову про який вона клопоче, необхідні актуальні дані щодо об`єктів рухомого та нерухомого майна про накладення арешту на які вона просить, а також співрозмірності обраного нею способу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Встановлено, що предметом позову є вимоги майнового характеру, зокрема кошти в сумі 20 000 доларів США, що еквівалентно 496 600,00 гривень.

Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову шляхом накладення на арешту на нерухоме майно відповідача не позбавляє його права володіння та користування даним майном.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог 496 600,00 гривень.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на належне ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає по АДРЕСА_1 на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 19769237, в межах суми позовних вимог 496 600,00 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: