ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7321/18 Номер провадження 22-ц/814/2109/19Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Кальник А.М.

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави в складі судді Васильєвої Л.М. від 16 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Київська районна у м. Полтаві рада про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у самостійний об`єкт та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів про виділ в натурі її частки із майна, що є у спільній частковій власності у самостійний об`єкт та встановлення порядку користування земельною ділянкою, в якому просила виділити їй в натурі належну їй частку із майна, що є у спільній частковій власності в самостійний об`єкт нерухомого майна, з одночасним припиненням права спільної часткової власності та визнати за нею право власності на виділену частку, що складається з частини Житлового будинкуліт.А-1загальною площею 86,1кв.м, в тому числі житловою площею49,6кв.м, в складі: тамбуру 1-1 пл. 1.9 кв. м, передпокою1-2 пл. 4.3 кв. м, кімнати 1-3 пл. 17.6 кв. м, кімнати 1-4 пл. 11.4 кв. м, кімнати 1-5 пл. 12.5 кв. м, кухні 1-6 пл. 9.4 кв. м, ванни 1-7 пл. 6.9 кв. м, сіней 1-8 пл. 6.3 кв. м, передпокою 1-9 пл. 7.0 кв. м, кімнати 1-10 пл. 8.1 кв. м, вбиральні 1-11 пл. 0.7 кв. м, господарських будівель та споруд в складі: Сараю літ Г, Гаражу літ. З, огорожі № 3, воріт огорожі № 9, що розташовані по АДРЕСА_1 , та позначено зеленим кольором згідно Додатку № 2 до висновку «експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження» № 89 від 09.11.2018 року.

Одночасно, просила встановити порядок користування земельною ділянкою, який фактично склався між співвласниками житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши їй частину земельної ділянки площею - 1000 кв.м, що згідно Додатку №3 до Висновку «Експертного будівельно-технічного, земельно -технічного та оціночно-будівельного дослідження» №89 від 09.11.2018 року, зафарбована в зелений колір, а відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частину земельної ділянки площею - 875 кв. м, що згідно Додатку № 3 до висновку «експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження» № 89 від 09.11.2018 , зафарбована в жовтий колір.

Вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником 2/5 частин садибного житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: по АДРЕСА_1 , а інші 3/5 частини належать відповідачам. З виниклою потребою в реальному розподілі спільного нерухомого майна шляхом виділу в натурі належної частки житлового будинку, господарських будівель і споруд, в самостійний об`єкт нерухомого майна та встановлення користування земельною ділянкою з метою її подальшої приватизації, вона звернулася до відповідачів з письмовими пропозиціями укласти у нотаріальному порядку Договір про (виділ) у натурі частки з нерухомого спільного майна за спірною адресою в самостійний об`єкт ,та встановити порядок користування земельною ділянкою за умовами та варіантами, що будуть з ними спільно узгоджені та закріплені

Відмова відповідачів вирішити спірне питання в позасудовому порядку стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави в складі судді Васильєвої Л.М. від 16 січня 2019 року Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Виділено ОСОБА_2 в натурі належну їй частку із майна, що є у спільній частковій власності в самостійний об`єкт нерухомого майна, з одночасним припиненням права спільної часткової власності та визнати за нею право власності на виділену у самостійний об`єкт нерухомого майна частку у будинку АДРЕСА_1 , яка складається з частини Житлового будинку літ. А-1 загальною площею 86,1 кв. м, в тому числі житловою площею 49,6 кв. м, в складі: тамбуру 1-1 пл. 1.9 кв. м, передпокою1-2 пл. 4.3 кв. м, кімнати 1-3 пл. 17.6 кв. м, кімнати 1-4 пл. 11.4 кв. м, кімнати 1-5 пл. 12.5 кв. м, кухні 1-6 пл. 9.4 кв. м, ванни 1-7 пл. 6.9 кв. м, сіней 1-8 пл. 6.3 кв. м, передпокою 1-9 пл. 7.0 кв. м, кімнати 1-10 пл. 8.1 кв. м, вбиральні 1-11 пл. 0.7 кв. м, господарських будівель та споруд в складі: Сараю літ Г, Гаражу літ. З, огорожі № 3, воріт огорожі № 9 , що розташовані по АДРЕСА_1 , як позначено зеленим кольором згідно Додатку № 2 до Висновку «експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження» № 89 від 09.11.2018 року.

Визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 .

Виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1000 кв.м як позначено зеленим кольором згідно Додатку № 2 до Висновку «Експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження» № 89 від 09.11.2018 року.

Виділено у спільне користування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 земельну ділянку площею 875 кв.м , як позначено жовтим кольором згідно Додатку № 2 до Висновку «Експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження» № 89 від 09.11.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1877.20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1877.20 грн.

Рішення суду вмотивовано посиланням на висновки «Експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження» № 89 від 09.11.2018 року, згідно якого встановлено можливість виділу частки домогосподарства в самостійний об`єкт нерухомого майна та визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до фактичного порядку, який склався між співвласниками будинку.

При цьому суд, застосувавши до правовідносин положення ст.ст. 356, 364 ЦК України прийняв до уваги, що співвласники спірного домоволодіння фактично визначили порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, з урахуванням розміщених на ній господарських будівель та споруд, який має усталений характер, враховуючи, що сама земельна ділянка відноситься до державного фонду згідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 75 від 21.02.1953 року.

З вказаним судовим рішенням не погодилась ОСОБА_5 , яка не приймала участі в розгляді справи, в своїй апеляційній скарзі просить рішення в частині позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою скасувати та постановити по справі нове, яким відмовити в цій частині позову.

Вказує, що даним рішенням порушено її право як нового власника земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яку вона придбала 28.05.2019 року, оскільки встановлений судовим рішенням порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 унеможливлює реалізацію її права на вільне розпорядження своєю власністю, стверджуючи, що вказані земельні ділянки фактично накладаються одна на одну.

Зокрема, належна їй земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,0973 га., накладається на виділену ОСОБА_2 судовим рішенням земельну ділянку на 97,3% та на 2,7% земельну ділянку, виділену відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, вказуючи на те, що земельну ділянку, порядок користування якою між сторонами було закріплено в оскаржуваному рішенні суду, було виділено ще рішенням №75 виконкому Полтавської міської ради депутатів та трудящих від 21.02.1955 року.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності ніким не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2007 року реєстровий № 2-3736 належить 2/5 частин садибного житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: по АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником спільної часткової власності 4/25 частки спірного домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року № 1488.

Інший відповідач ОСОБА_4 є власником спільної часткової власності 11/25 частки домоволодіння за вищевказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.1980 року № 3781.

З відповіді ПП ПБТІ «Інвентаризатор» на запит ОСОБА_2 вбачається, що згідно рішення виконкому Полтавської міської ради №75 від 21.02.1955 року за адресою АДРЕСА_1 ) надано земельну ділянку площею 1890 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Реєстрація земельної ділянки за землекористувачем площею 1890 кв.м. за вищевказаною адресою також підтверджується архівним витягом державного архіву Полтавської області.

Вказана земельна ділянка не приватизувалась.

Домоволодіння, яке належить сторонам на праві спільної часткової власності розташоване на земельній ділянці, площа якої, відповідно до геодезичної основи - кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого НВТОВ «Інтерагроцентр» у 2018 році, складає 1875 кв.м.

Враховуючи те, що сторони по справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначили порядок користування земельною ділянкою, користуються нею та розміщеними на ній спорудами та будівлями тривалий час, відповідачі визнали позов у відповідності до норм ч.1 ст. 206 ЦПК України, суд закріпив усталий порядок користування земельною ділянкою, виділивши сторонам земельні ділянки у відповідності до висновку «Експертного будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження» № 89 від 09.11.2018 року.

Самими сторонами вказане судове рішення не оскаржувалось.

Порушуючи питання про часткове скасування рішення суду з підстав його незаконності, ОСОБА_1 як новий власник суміжної земельної ділянки площею 973 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 , посилається на те, що вона придбала в травні 2019 року ділянку, на яку фактично накладається спірна земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 , що позбавляє її розпоряджатись своєю власністю.

Перевіряючи апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з наступних підстав.

Так, згідно рішення 43 сесії 7 скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 28.03.2019 року надано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 973 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :14:006:0193).

Згідно договору купівлі-продажу від 07.05.2019 року ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 вказану земельну ділянку, яка в подальшому 28.05.2019 року була продана ОСОБА_8 новому власнику - апелянту ОСОБА_9 .

За загальними положеннями ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В даному випадку, на час ухвалення оскаржуване рішення повністю відповідало вищевказаним вимогам закону. Питання, які вирішував суд про характер спірних правовідносин,встановлення фактичних обставин по справі та необхідність в застосуванні тих чи інших правових норм для урегулювання спору, відображені в змісті судового рішення.

Сам по собі факт придбання апелянтом 28.05.2019 року земельної ділянки, площею 0.0973 га., яка розташована за суміжною адресою та має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, іще не свідчить про незаконність судового рішення в частині визначення порядку користування зовсім іншою земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , питання щодо виділення якої мешканцям цього будинку було вирішено в 1953 році.

Крім того, твердження апелянта про те, що належна їй земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,0973 га., накладається на виділену ОСОБА_2 судовим рішенням земельну ділянку на 97,3% та на 2,7% земельну ділянку, виділену відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодним доказом не підтверджено, фактично є лише припущенням самого апелянта.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Між тим, новий власник земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 з відповідним позовом до суду не звернулась, натомість обрала способом захисту свого цивільного права - оскарження судового рішення по справі, учасником якої не була.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, якими вмотивовані доводи апеляційній скарги ніякими доказами не доведені, не були предметом дослідження в суді першої інстанції, тому за загальним правилам диспозитивності підлягають доведенню при розгляді відповідного позову ОСОБА_5 про захист прав на належну їй земельну ділянку.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2019 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.