ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року

м. Черкаси

справа № 712/3484/19 провадження № 22-ц/821/369/19 категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, у складі: головуючого судді Пироженко С.А., дата складання повного тексту рішення 26 липня 2019 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

13 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивувала тим, що до досягнення повноліття сином, ОСОБА_3 , згідно рішення суду з відповідача стягувалися аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно.

На даний час син навчається на І курсі в Черкаському державному технологічному університеті. Оплата за навчання складає 13 850 грн. за рік.

Вона має неповнолітнього сина ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від другого шлюбу, з яким перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку у зв`язку з тим, що дитини часто хворіє.

Тобто, власних доходів не має, а знаходиться на утриманні чоловіка разом з дітьми.

Тому вважає, що відповідач зобов`язаний матеріально також допомагати синові під час навчання, оскільки він потребує цієї допомоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання та навчання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на період його навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 березня 2019 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2022 року, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що повнолітній син сторін навчається за платною формою навчання, судом не встановлено наявності у сина своїх доходів, і більш того достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків.

Аліменти мають бути стягнуті саме на користь повнолітнього сина, а не його матері - позивача по справі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка та син.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, подав до Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на період його навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 13 березня 2019 року і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення норм процесуального права, незважаючи на часткове визнання відповідачем позовних вимог та відсутність встановлених судом першої інстанції суперечностей такого визнання вимогам ст. 206 ЦПК України, не застосував ст. 263 ЦПК України, підстав для відхилення визнання позову не зазначив, що потягло за собою ухвалення несправедливого та незаконного рішення.

Зазначає, що умова можливості батьків надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, доньці у зв`язку з навчанням є обов`язковою, що судом першої інстанції не було враховано. Не було судом взагалі встановлено, чи взагалі утримує позивач свого сина та в якій мірі. Не відображено наявність у відповідача малолітньої дитини.

Вказані нормативні акти, на які посилається суд першої інстанції у своєму рішенні, не розповсюджується на осіб, які досягли 18-ти річного віку.

Вважає, що, вказуючи в резолютивній частині рішення конкретну дату припинення навчання - 30 червня 2022 року, суд не врахував тієї обставини, що навчання особи може припинитись до дати встановленої в рішенні суду, що є незаконним.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_1 , остання вказала, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними й такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Зазначає, що відповідач ніколи не брав участі у вихованні сина та не цікавився його життям. Плата за один рік навчання сина є непосильною для позивачки. Фактично їхню родину та її сина від першого шлюбу утримує теперішній чоловік позивачки. Крім того, ОСОБА_5 надає допомогу своїй матері, інваліду ІІІ групи за станом здоров`я та батьку, який є пенсіонером за віком.

Зазначає, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, тому суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі правильно застосував норми чинного законодавства та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 серпня 2007 року розірвано (а.с. 9).

Від даного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

З довідки Черкаського державного технологічного університету № 47 від 12 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 з 01 вересня 2018 року навчається на денній формі навчання в Черкаському державному технологічному університеті. Термін навчання визначений до 30 червня 2022 року (а.с. 3).

Загальна вартість навчання становить 55 400 грн. за рахунок замовника, яким є ОСОБА_3 , що підтверджено Договором про надання освітніх послуг від 14 серпня 2018 року (а.с. 2).

З довідки Комунального некомерційного підприємства «Перший Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Амбулаторії №1 від 28 грудня 2018 року № 155, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має потребу у домашньому догляді, як дитина-інвалід (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 03 вересня 2014 року зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини і чоловіка ОСОБА_7 (а.с. 53).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_9 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 54).

З довідки Виконавчого комітету Свічківської сільської ради від 26 червня 2019 року № 190, на утриманні ОСОБА_2 перебувають його батьки ОСОБА_11 , 1941 року народження та ОСОБА_12 , 1940 року народження (а.с. 28).

1.Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, у разі припинення навчання, у батьків припиняється обов`язок з утримання повнолітньої дитини.

Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд виходив з тих обставин, що дійсно, ОСОБА_3 є повнолітнім сином сторін по справі, який навчається на денній формі навчання в Черкаському державному технологічному університеті з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року та проживає з матір`ю, що не заперечувалось сторонами по справі.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є студентом та навчається за договором про надання освітньої послуги, не працює, тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що він має потребу в матеріальній допомозі батьків і його інтереси повинні бути захищені та забезпечені.

Крім того, судом встановлено, що відповідач є офіційно працевлаштованим, а в матеріалах справи наявна довідка про доходи від 04 липня 2019 року № 0м00-000026, згідно якої ОСОБА_2 займає посаду друкаря флексодруку та має дохід за період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року 8 488 грн. (а.с. 31).

Щодо утримання відповідачем своїх батьків, то суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не надав суду доказів про розмір пенсії батьків, а також розмір допомоги, яку необхідно надавати на їх утримання та лікування, тому дана обставина не може бути врахована.

Судом також вірно зазначено, що позивач на даний час не працює, тому позбавлена в повній мірі утримувати сина матеріально.

Однак, судом не враховано, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 54).

Крім того, дружина відповідача ОСОБА_7 має проблеми із зором, які потребують лікування, на підтвердження чого надані відповідні виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6918 та № 8978 та консультаційний висновок спеціаліста (а.с. 30, 55-56).

Відповідач частково визнаючи позов та надаючи згоду на сплату аліментів в розмірі 1 000 грн. від свого обов`язку надавати допомогу сину не ухилився та у передбачений законом спосіб надав суду докази того, що заявлений у позовній заяві розмір аліментів не буде в повній мірі забезпечувати спроможність відповідача їх надавати.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи визнання позову в межах 1 000 грн. та передбачений законом обов`язок батька утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання дійшов правильного висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу.

При цьому, перевіряючи доцільність встановлення розміру такої допомоги на рівні 1/4 частини всіх доходів відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував під час постановлення висновку всі докази, надані сторонами під час розгляду справи. Тому, враховуючи обставини справи і те, що відповідачем позов частково визнається, апеляційний суд вважає за доцільне частково задовольнити апеляційну скаргу та зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття, а тому встановлення судом мінімального розміру аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не може бути встановлена, як така, що не передбачена чинним законодавством.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про те, що аліменти мають бути стягнуті саме на користь повнолітнього сина, а не його матері - позивача по справі, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка та син. Позов поданий в інтересах сина, а з врахуванням прохальної частини позовної заяви, тієї обставини, що син досяг повноліття, є дієздатним, то аліменти мають бути стягнуті на його користь, а не на користь інших осіб, в тому числі, коли такі особи наділені правом на звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб.

Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права і незгоді з розміром стягнених аліментів, зводяться до переоцінки судом доказів.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що районним судом було стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави, під час часткового задоволення апеляційної скарги та, відповідно, позовної заяви ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_2 необхідно компенсувати за рахунок держави 192,10 грн. (576,30 грн. - 384,20 грн.).

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , уродженця с. Свічківка Драбівського району Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює друкарем в ПП «Міротекст Груп» на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на період його навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 13 березня 2019 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2022 року, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку.

Компенсувати ОСОБА_2 192,10 грн. сплаченого судового збору за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді