Справа № 431/4900/19
Провадження №2/431/1182/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 р. м. Старобільськ Луганської області

Старобільський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Колядова В.Ю.,

при секретарі Петренко К.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Старобільська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна, в якій просить суд зняти арешт (припинити обтяження) з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251; зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , номер запису про право власності: 32363596; номер запису про обтяження: 32363698; додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 137013-46, внутр. № 92012Е2828F13E308130 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 18 липня 2017 року до позивача перейшли усі права та обв`язки ОСОБА_3 , що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Зокрема, позивач у порядку спадкування отримала право власності на зазначений будинок. 12 липня 2019 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Вербецькою Т.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нотаріусом було виявлено обтяження (арешт) нерухомого майна. Обтяжувачем є Старобільський районний суд Луганської області. Підстава обтяження: ухвала суду б/н, дата виникнення обтяження: 31.08.1999 року. За інформацією, наданою Старобільським районним судом Луганської області, у цивільній справі №2-749/1999 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1493 грн. 66 коп., яке 14.09.1999 року набрало законної сили. Згідно з інструкцією «Про порядок передавання до архіву суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівів судових справ та документів діяльності суду» цивільну справу №2-749/1999 знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання, про що 27 лютого 2006 року складено відповідний акт (номер запису 3095). Ймовірніше за все арешт на будинок ОСОБА_3 (відповідача у справі №2-749/1999) було накладено ухвалою суду з метою забезпечення позову. На сьогодні ОСОБА_2 претензій не має, борг сплачено близько 20 років тому. За життя ОСОБА_3 з заявою про скасування заходів забезпечення позову не зверталася. На сьогодні жодних документів (позовної заяви, ухвал, рішення і т.ін.) цивільної справи №2-749/1999 у сторін не збереглося. Відновити втрачене (знищене) судове провадження у порядку, визначеному Розділом Х ЦПК України, не можливо.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, згідно якої позов визнає та просить суд справу розглядати без її участі.

Справа розглянута у відсутності сторін на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1216 ЦК України, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами ч.5 ст.1268 цього ж Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У зв`язку з чим 18 липня 2017 року до позивача перейшли усі права та обв`язки ОСОБА_3 , що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Зокрема, позивач у порядку спадкування отримала право власності на зазначений будинок.

12 липня 2019 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Вербецькою Т.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмолено гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з обтяженням (арештом) нерухомого майна. Обтяжувачем є Старобільський районний суд Луганської області. Підстава обтяження: ухвала суду б/н, дата виникнення обтяження: 31.08.1999 року.

За інформацією, наданою Старобільським районним судом Луганської області, у цивільній справі №2-749/1999 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1493 грн. 66 коп., яке 14.09.1999 року набрало законної сили. Згідно з інструкцією «Про порядок передавання до архіву суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівів судових справ та документів діяльності суду» цивільну справу №2-749/1999 знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання, про що 27 лютого 2006 року складено відповідний акт (номер запису 3095). Арешт на будинок ОСОБА_3 (відповідача у справі №2-749/1999) було накладено ухвалою суду з метою забезпечення позову. На сьогодні ОСОБА_2 претензій не має, борг сплачено близько 20 років тому.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (va009700-06) визначено: «заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування».

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (v0005740-16): «заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження)».

За життя ОСОБА_3 з заявою про скасування заходів забезпечення позову не зверталася. На сьогодні жодних документів (позовної заяви, ухвал, рішення і т.ін.) цивільної справи №2-749/1999 у сторін не збереглося. Відновити втрачене (знищене) судове провадження у порядку, визначеному Розділом Х ЦПК України, не можливо.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи, що відповідач цілком визнав позов, про що ним подано суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна- законним, обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 12-13, 200, 220, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна- задовольнити.

Зняти арешт (припинити обтяження) з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251; зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , номер запису про право власності: 32363596; номер запису про обтяження: 32363698; додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 137013-46, внутр. № 92012Е2828F13E308130 .

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Колядов