2-о/953/254/19
У х в а л а

"05" листопада 2019 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головну управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулась у суду із заявою, в якій просить встановити факт, що трудова книжка серія НОМЕР_1 видана 05.09.1978 року належить ОСОБА_1 .

Як на підставу позову посилається на те, що у трудовій книжці невірно зазначено її ім`я « ОСОБА_2 » та дату народження «10ІХ-1960», які не співпадають з даними у паспорті.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК Україниокреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В п.1постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт,що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, побатькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, немає можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вирішує в порядку окремого провадження з урахуванням положеньрозділу IV ЦПК України.

Згідно зі ст.318 ЦПК Україниу заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення зазначено, що якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

У доданих до позовної заяви додатках не містяться докази про те, що заявник зверталася для внесення виправлень у трудову книжку, а також доказів неможливості внести необхідні виправлення.

Отже, зважаючи на те, що заявником не додержано вимог щодо оформлення заяви, визначені недоліки є суттєвими і такими, що можуть вплинути на якість розгляду справи по суті в разі їх не усунення, суд прийшов до висновку про необхідність надання заявнику строку для приведення заяви у відповідність з вимогами закону.

Роз*яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч. 1ст. 185, 315 ч. 4,318, Цивільного процесуального кодексу України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головну управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без руху надавши заявнику строк для виправлення недоліків, шляхом надання безпосередньо до суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали доказів звернення заявника до відповідних організацій щодо внесення виправлень у трудову книжку та доказів того,що організація, яка видала документ, немає можливості внести до нього відповідні виправлення.

Розяснити заявнику, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернеться заявнику .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Бородіна