Справа № 523/6927/19
Провадження №2/523/3203/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Дяченко В.Г.,

при секретарі судового засідання - Правда Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю тертьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №99-0061 від 12 березня 1999 року, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь», між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 15 березня 1999 року, про що зроблено відповідний реєстровий запис на 152 стр. 69 кн. 302 пр.

Позов мотивується тим, що зазначений договір був укладений між сторонами і засвідчений Одеська універсальна біржа «Вітязь". Умови договору позивачі виконали в повному обсязі та передали відповідачам грошові кошти за вказану квартиру. У свою чергу, відповідачі, також виконали умови договору, звільнили вказану квартиру.

Вказаний договір зареєстрований та у відповідності до ст. 15 Закону Україну "Про товарну біржу" подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав.

У зв`язку з зазначеним позивачі вважали, що угода є укладеною та правомірною. На час укладання договору позивачі не знали, що договір підлягає нотаріальному посвідченню, так як згідно зі ст.227 ЦК УРСР в редакції 1963 року нотаріальному посвідченню підлягали тільки договори з купівлі-продажу будинків. На даний час позивачі не можуть розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої права, як власники цієї квартири, оскільки є протиріччя в правових нормах, діючих на час укладання договору щодо необхідності його нотаріального посвідчення.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заява про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі про розгляд справи повідомлялися належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавали.

Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 1999 року між сторонами був укладений спірний договір купівлі-продажу квартири і засвідчений Одеською універсальною біржою «Вітязь» та зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 15 березня 1999 року, про що зроблено відповідний реєстровий запис на 152 стр. 69 кн. 302 пр.

Умови договору позивачі виконали в повному обсязі та передали відповідачам грошові кошти за вказану квартиру. У свою чергу, відповідачі, також виконали умови договору, звільнили вказану квартиру, однак ухилилися від нотаріального посвідчення договору.

Згідно зі ст 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 9,15 Закону України № 1956-XII від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.

Отже, за вказаним договором позивачі набули права власності на вказану квартиру.

Відповідно до ч.16 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, на даний час позивачі не можуть розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої майнові права, оскільки в діючих на час укладання зазначеного договору в 1999 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору.

Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст.ст. 224,227 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України (у редакції 2014 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1ст. 319 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно дост. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК Україниніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановленихКонституцієюта Законом.

Згідно з ч.1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі вищезазначеного суд вважає можливим захистити права позивачів та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.

Керуючись ст.ст.5,6,10,206,263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю тертьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-0061 від 12 березня 1999 року, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь», між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 15 березня 1999 року, про що зроблено відповідний реєстровий запис на 152 стр. 69 кн. 302 пр.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення та підписання.

Повний текст рішення складено 20.09.2019 року.

Суддя