ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5655/16-ц Головуючий суддя І інстанції Панас Н. Л.
Провадження № 22-ц/818/5003/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи позовного провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Мухатаєва Б.А.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року, постановлену в складі судді Панас Н.Л., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, поділ майна подружжя, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

встановив:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.

Витребувано з ГУ ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) наступні відомості щодо ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за період з січня 1996 року по червень 2019 року: джерела отримання доходів; об`єкту оподаткування; сум нарахованих та/або отриманих доходів; сум нарахованих та/або сплачених податків; інформацію про податкову пільгу та податкові знижки платника податків; відомості про державну реєстрацію, реєстрацію і взяття на облік як фізичну особу - підприємця та/або особу, яка проводить незалежну професійну діяльність, а саме: дати, номери записів, свідоцтв, інших документів, а також підстави державної реєстрації, реєстрації і взяття на облік, припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності, інші реєстраційні дані; інформацію про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік змін у даних про особу, зміни чи продовження дії довідок про взяття на облік; місце провадження діяльності, телефони, іншу додаткову інформацію для зв`язку з фізичною особою - підприємцем чи особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність; види діяльності; систему оподаткування із зазначенням періодів її дії.

В задоволенні клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу в частині вирішення питання про призначення судової почеркознавчої експертизи скасувати та передати справу для вирішення питання про призначення такої експертизи на новий розгляд до того ж суду.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття провадження у справі.

На обґрунтування клопотання послався на те, що провадження за апеляційною скаргою було відкрито помилково, оскільки ухвала суду про відмову у призначення судової експертизи згідно ст. 353 ЦПК України не підлягає оскарженню. Відповідні правові висновки були висловлені Апеляційним судом Харківської області в ухвалі від 06 лютого 2018 року у справі № 610/2972/17 та у постановах ВС у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 296/249/17; від 14 березня 2019 року у справі № 476/638/17; від 14 лютого 2019 року у справі № 701/482/17-ц; від 12 вересня 2018 року у справі № 61-19138сво18; від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц.

Обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про закриття апеляційного провадження по скарзі та повернення апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За правилами ч. 1 ст. 255 ЦПК України Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Вищевказаних підстав для закриття провадження у справі у даному випадку не встановлено.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи.

Оскільки вказана норма цивільного процесуального права передбачає оскарження ухвали щодо призначення, що включає обидва можливих варіанта вирішення питання щодо призначення судової експертизи (призначення чи відмови від призначення), то виходячи з правила тлумачення від зворотного, апеляційному оскарженню підлягають як ухвали про призначення судової експертизи, так і про відмову у призначенні судової експертизи. Виходячи з принципу правової визначеності кожний учасник справи очікує від суду застосування вказаної норми права відповідно до його змісту.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду (Верховного Суду України згідно п.п. 7 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду не відступила від такого висновку).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року по справі № 610/2972/17, провадження № 61-15186 св 18, було наведено правовий висновок про наступне.

Системне тлумачення положень частини першої статті 353 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, зокрема в одних випадках вживається слово: «відмови» (пункти 1, 4, 7, 10 та ін.), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 11 та ін.).

У пункті 12 частини першої статті 353 ЦПК України законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.

Колегія суддів апеляційного суду не вбачає законної можливості врахувати вказаний висновок, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту принципів верховенства права та пропорційності, ст.ст. 10, 11 ЦПК України, норми цивільного процесуального права мають застосовуватися судом відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За змістом наведених принципів верховенства права та пропорційності та у контексті гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. на справедливий суд, зазначені у ст. 353 ЦПК України процесуальні фільтри, які визначають право на оскарження особи ухвал суду першої інстанції щодо призначення судової експертизи повинні застосовуватися судом відповідно до закону та з тією метою, якою вони були цим законом запроваджені, не покладаючи на учасника справи надмірного процесуального тягаря, тобто з метою забезпечення ефективного і справедливого розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Той факт, що у п. 12 ч. 1 ст. 353 ЦПК України визначено сутність ухвали, щодо якої учасник справи має право подати апеляційну скаргу, призначення судової експертизи, не означає, що ця сутність має бути лише позитивною чи негативною, оскільки у цій нормі цивільного права немає про це відомостей. В контексті основної мети забезпечення виконання завдання цивільного судочинства (ч.ч. 1,2 ст. 2 ЦПК України) немає жодної законної причини виключати з переліку ухвал щодо призначення експертизи, які підлягають оскарженню, в яких учаснику справи було в цьому відмовлено, оскільки це питання стосується важливого аспекту його права на надання доказів та захищається такими принципами цивільного судочинства, як диспозитивність та змагальність, ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, який передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаних принципів цивільного процесуального права відсутність контролю суду апеляційної інстанції за ухвалами про відмову у призначенні судової експертизи на відміну від ситуації, коли було задоволено клопотання учасника справи про призначення судової експертизи, порушує рівність прав та обов`язків учасників справи у доведенні своєї позиції по справі, тих обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, та в результаті такого обмеженого тлумачення змісту норми п. 12 ч. 1 ст. 353 ЦПК України покладає на учасника справи, якому відмовили у задоволенні клопотання у призначенні судової експертизи надмірний процесуальний тягар виконання обов`язку по доказуванню своєї позиції, що порушує передбачене право кожного на рівний доступ до суду і на справедливий суд, п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

З цих мотивів колегія суддів відхиляє посилання в доводах заяви на інші постанови касаційного суду.

Посилання в доводах скарги на п. 26 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц є також безпідставним, оскільки висловлена правова позиція про те, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення, - не стосується цієї справи. У даному випадку судом апеляційної інстанції не встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу про відмову у призначенні судової експертизи свідчить про зловживання процесуальними правами.

Керуючись ст.ст. 259, 255, 362, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про закриття апеляційного провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її підписання і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлений 21 жовтня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.