Справа № 477/2551/18
Провадження № 2/477/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем Хлибовою Г.Є., Боровик Л.В.,

з участю: позивача Репіна В.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колесник Ю.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Вітовському районі Миколаївської області Рябова Данила Степановича, державного реєстратора Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області Коржа Миколи Вікторовича про визнання протиправним та скасування рішення державного кадастрового реєстратора про проведення державної реєстрації земельної ділянки, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора про проведення державної реєстрації земельної ділянки та визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Свій позов обґрунтовував тим, що державний кадастровий реєстратор відділу Держземагенства у Жовтневому районі ОСОБА_5 Д.С. 24.04.2014 року протизаконно в Державному земельному реєстрі провів державну реєстрацію суміжної з ним земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з присвоєнням їй кадастрового номера :01:025:0014, а державний реєстратор реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_6 .В. протизаконно прийняв рішення про державну реєстрацію (індексний номер 13874399 від 18.06.2014 року 17:26:15) права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_3

Вважає, що цими рішеннями порушені його права, оскільки він звернувся щодо реєстрації свого права власності на земельну ділянку площею 0,23 га, право власності на яку визнано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області, однак отримав відмову оскільки його земельна ділянка має перетин з земельною ділянкою, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

При прийнятті рішень, як кадастровий реєстратор ОСОБА_7 , так і державний реєстратор Корж М.В. порушили норми чинного законодавства, оскільки не мали приймати документи та проводити реєстрацію на підставі заяви ОСОБА_3 , який не є власником земельної ділянки, за що були притягнуті до відповідальності.

19 жовтня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області було відмовлено у відкритті провадження у справі. Зазначена ухвала була скасована постановою Миколаївського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року та справа направлена для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2018 року задоволено самовідвід судді Семенової Л.М. та справу передано до канцелярії суду для визначення іншого судді.

В подальшому позовна заява була залишена без руху та після усунення недоліків 28 січня 2019 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав подану ним позовну заяву та просив її задовольнити, наполягав на тому, що відповідачами у справі мають бути державний кадастровий реєстратор ОСОБА_8 .С. та державний реєстратор ОСОБА_9 М.С. Пояснив, що йому було виділено земельну ділянку площею 0,29 га за адресою АДРЕСА_2 . Водночас з невідомих причин рішення було видане лише на 0,23 га. В подальшому було прийняте рішення про виділення його родині за цією ж адресою земельних ділянок 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,04 га для ведення особистого селянського господарства. Ним було виготовлено технічну документацію та отримано державні акти, які в подальшому були визнані недійсними. Разом з тим, він вважає, що право власності на ці ділянки за ним та його дружиною збереглося, оскільки питання у рішенні суду щодо припинення права власності не вирішувалось, в державному земельному кадастрі ці ділянки зареєстровані без зазначення власника, але вказано інше право власності. Після того як було скасовано державні акти він вирішив відновити своє право власності на земельну ділянку за цією ж адресою на площу 0,23 га. Оскільки державний акт був втрачений, він звернувся до суду і в судовому порядку визнав право власності на земельну ділянку площею 0,23 га у зв`язку з втратою документа. Після чого він виготовив технічну документацію та звернувся до державного кадастрового реєстратора щодо реєстрації його земельної ділянки. Але отримав відмову, оскільки мав місце перетин із сусідньою земельною ділянкою, яка зареєстрована за ОСОБА_3 . Разом з тим, ОСОБА_3 права власності на цю земельну ділянку не має, оскільки не набув її відповідно до закону. З метою відновлення своїх прав він звертався до різних установ, але марно. Вважає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності державного кадастрового реєстратора та державного реєстратора є належним доказом, що підтверджує неправомірність їх рішень. Вказував, що його земельні ділянки декілька разів зміщувались у Державному земельному кадастрі, наслідком чого стало відкриття кримінального провадження.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_10 заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні. Насамперед звернули увагу, що у цій справі позов поданий до неналежних відповідачів. Крім цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 не працюють на цих посадах. Вказували, що притягнення до дисциплінарної відповідальності не є належним доказом, який підтверджує незаконність рішень, оскільки про це не зазначено у цих відомостях. Зазначали, що у позивача відсутня технічна документація на земельну ділянку щодо реєстрації якої він позивається, а наявна лише робочі матеріали. Щодо погодження меж позивач до нього не звертався. В результаті чого відсутні підстави вважати що його права порушені, про що зазначено у рішенні Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2018 року, яке має преюдиційне значення. Крім того, конфігурація земельної ділянки, яка міститься у витягах з цих робочих матеріалів, які надані позивачем, не відповідає первинній, яка міститься у абрисі (т.1 а.с.236-237). Оскільки у попереднього власника ОСОБА_12 та позивача спору щодо меж не було., відповідач ОСОБА_3 використовує земельну ділянку у цих же межах, то саме некоректне зазначення позивачем форми та меж земельної ділянки є причиною цього спору. Звертали увагу, що відповідно до інформації, наданої позивачем, зміни до Державного земельного кадастру вносились після державної реєстрації земельної ділянки за ОСОБА_3 , а отже не пов`язані з цією реєстрацією. Вважають, що позивач невірно обрав спосіб захисту своїх прав.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 4 ЦПК України право на звернення до суду із позовом має право особа, права якої порушено, невизнано, оспорюються.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2018 року встановлено, щорішеннями виконкому районної ради народних депутатів Миколаївської області № 21, №129, які були прийняті в березні і квітні 1990 року. ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0.13 га та надано дозвіл на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2

Наказом директора радгоспу «Радянська Україна» від 11 червня 1990 року №141 ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,13 га по АДРЕСА_2 .для будівництва житлового будинку і майстерні.

04 червня 1997 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_13 В.П. ОСОБА_14 видані відповідно державні акти серії: МК №11533 про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,04 га для ведення підсобного господарства по АДРЕСА_2 ; МК АДРЕСА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою.

Зазначені державні акти визнані недійсними рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 січня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2014 року.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,23 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 у зв`язку з втратою державного акта серії МК, №10259, виданого на підставі рішення Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №30 від 30 травня 1997 року. При розгляді цього спору судом не перевірялась законність видачі правовстановлюючих документів ОСОБА_2 з огляду на наявність чи відсутність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, технічної документації та про встановлення меж земельної ділянки в натурі.

12 серпня 2015 року ОСОБА_2 подав до Відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області заяву про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,23 га по АДРЕСА_4 .

Рішенням державного реєстратора від 12 серпня 2015р. відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастра у зв`язку з перетином земельної ділянки із суміжними земельними ділянками, в тому числі по АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 червня 2017року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Галицінівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про підтвердження права на відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення його прав в 1997 року при приватизації землі площею 0,29 га.

Також вищезазначеним рішенням суду встановлено, що в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 16 червня 2006 року №7 є законним і обґрунтованим. Скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог щодо визнання незаконними і скасуванню рішень Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 11 від 16 червня 2006 року, № 5 від 29 квітня 2014 року.

Крім цього, зазначено, що цими рішеннями не було допущено порушення прав позивача як суміжного землевласника.

Тобто, зазначене дає дійти висновку, що був встановлений факт щодо відсутності порушення прав ОСОБА_2

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач ОСОБА_2 в якості доказів порушення його прав позивач зазначає, що державного кадастрового реєстратора Рябова Д.С. та державного реєстратора ОСОБА_15 М.В ОСОБА_16 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Дійсно, як вбачається із відповіді заступника голови Державної реєстраційної служби України державного реєстратора ОСОБА_11 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення норм законодавства під час проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Разом з тим не зазначено, які саме порушення були допущені. В зв`язку з чим неможливо зробити висновок, що порушення норм законодавства, які стали підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, суттєво вплинули на правильність прийняття рішення та є беззаперечною підставою для його скасування (т.1 а.с. 164-165).

З відповіді начальника відділу Держземагенства у Жовтневому районі від 21.04.2015 року вбачається, що під час перевірки було встановлено, що із заявою про державну реєстрацію звернулася неналежна особа, яка не мала законних підстав для відповідного звернення та повідомляється про притягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності.

Крім цього, в якості доказу на підтвердження порушення його прав вказує та надає відмову державного кадастрового реєстратора від 12.08.2015 року № РВ-015 (а.с. 199). Разом з тим вказана відмова стосується перетину земельних ділянок площею 0,25 га та 0,04 га, які належали ОСОБА_2 та ОСОБА_14 та державні акти щодо яких визнані недійсними з земельною ділянкою ОСОБА_3

Однак, обставини щодо існування накладення земельних ділянок 0,25 га та 0,04 га, державні акти щодо яких були визнані недійсними, були предметом судового розгляду, про що зазначалось вище.

Суд критично сприймає твердження позивача, що право власності на ці ділянки за ним та його дружиною не скасовано і вважає висновки позивача помилковими.

Позивачу було запропоновано позивачу надати докази, що підтверджують порушення його прав при реєстрації права власності на земельну ділянку 0,23 га. Проте він цього не зробив.

Як вбачається з відповіді директора ТОВ «Український експертний центр по вимірюванню та оцінці» на ухвалу суду про витребування доказів, ТОВ у 2014 році були розроблені матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), які були надані ОСОБА_2 у 3-х примірниках для погодження меж суміжними землекористувачами згідно з п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, після чого матеріали повинні бути повернуті на доопрацювання, а саме виготовлення обмінного файлу сертифікованим інженером-землевпорядником для внесення відомостей про земельну ділянку в Державний земельний кадастр. Тільки після цього документація вважається такою, що розроблена і відомості про земельну ділянку внесені в Державний земельний кадастр. Проте ОСОБА_2 документація не повернута. Також зазначено, що документація виготовлялась у 2014 році і згідно з законодавством дійсна протягом 6 місяців і нині потребує актуалізації. (т. 2 а.с. 209).

Тобто, у позивача ОСОБА_2 відсутня технічна документація на підставі якої вносяться відомості до Державного земельного кадастру, на підставі чого в подальшому реєструється право приватної власності на землю.

З чого слід дійти висновку щодо недоведеності порушення прав позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення його прав та не надано відповідних доказів на підтвердження цього.

Крім цього, суд вважає, що позивачем поданий позов до неналежних відповідачів.

В якості відповідачів позивач вказує державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Вітовському районі Миколаївської області Рябова ОСОБА_17 , державного реєстратора Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області Коржа Миколи Вікторовича

Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» державний кадастровий реєстратор є суб`єктом надання адміністративної послуги у сфері Державного земельного кадастру.

Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

З чого слідує, що державний кадастровий реєстратор є працівником територіального органу Держгеокадастру, який здійснює свої дії від імені цього органу, в зв`язку з чим належним відповідачем у позові, щодо оскарження дій державного кадастрового реєстратора, є територіальний орган, працівником якого є цей реєстратор.

Аналогічна ситуація і щодо оскарження дій державного реєстратора.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (у ред. на 07.08.2015 року) Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт.

Відповідно до статті 10 цього Закону у нині чинній редакції державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.

З чого також слід дійти висновку, що належним відповідачем у справах щодо оскарження дій державного реєстратора є орган, з яким державний реєстратор пов`язаний трудовими відносинами та здійснює повноваження від імені цього органу.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 працював у відділі Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області з 2011 року на посаді спеціаліста 1 категорії сектору землеустрою, охорони та реєстрації земель Відділу Держкомзему у Жовтневому районі Миколаївської області. З посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області його звільнено 10.10.2016 року (т. 1 а.с. 223).

В судовому засіданні також було встановлено, що ОСОБА_11 не працює на посаді державного реєстратора.

Позивачу неодноразово роз`яснювалось щодо необхідності залучення належних позивачів. Також було роз`яснено, що наслідком подання позову до неналежного відповідача є відмова у задоволенні позову. Однак незважаючи на це, позивач ОСОБА_2 наполягав на тому, що в якості відповідачів мають бути саме ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Враховуючи вищезазначене суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову повністю.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Вітовському районі Миколаївської області Рябова Данила Степановича, державного реєстратора Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області Коржа Миколи Вікторовича про визнання протиправним та скасування рішення державного кадастрового реєстратора про проведення державної реєстрації земельної ділянки, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 ;

відповідач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , 57284;

відповідач - ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_2 , 57263;

відповідач - ОСОБА_11 , адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складений та підписаний 22 жовтня 2019 року.

Суддя В.В. Полішко