ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1497/16-ц Номер провадження 22-ц/814/2559/19Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Матяша Олега Олександровича

на заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року, постановлене суддею Хіневич В.І.,

по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и в:

26.02.2016 ПАТ «Сбербанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №008-Н/1157/ФО від 23.09.2011, виконання якого забезпечено договором поруки №008-Н/11/57/ФО/S-1 від 23.09.2011. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачами зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору та договору поруки. Просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість, яка станом на 18.01.2016 становить 154 422,56 грн. та складається із: заборгованості за кредитом 53 448,37 грн.; процентів за користування кредитом 25 332,58 грн.; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 59 130,87 грн.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 16 510,74 грн. Покласти судові витрати на відповідачів по 1 158,17 грн. з кожного.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року, з урахуванням ухвали суду від 20 травня 2016 року про виправлення описки, позов публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Сбербанк» суму боргу за кредитним договором №088-Н/11/57/ФО від 23.09.2011, яка становить 154 422,56 грн. та складається із: заборгованості за кредитом 53 448,37 грн.; процентів за користування кредитом 25 332,58 грн.; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 59 130,87 грн.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 16 510,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Сбербанк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 316,34 грн., а саме, у рівних частках з кожного по 1 158,17 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що ОСОБА_1 , як позичальник, а ОСОБА_2 , як поручитель, договірні зобов`язання, взяті на себе перед ПАТ «Сбербанк» згідно кредитного договору №088-Н/11/57/ФО та договору поруки №008-Н/11/57/ФО/S-1 від 23.09.2011, - не виконали, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальній сумі 154 422,56 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 53 448,37 грн.; процентів за користування кредитом 25 332,58 грн.; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 59 130,87 грн.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 16 510,74 грн.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 01 серпня 2019 року відмовлено відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 18.05.2016 по справі №537/1497/16-ц./а.с.187/

Відповідач ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника адвоката Матяша О.О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, застосувавши позовну давність до вимог щодо стягнення заборгованості та пені.

Зазначає, що рішення районного суду постановлене за відсутності відповідачів, які не були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи, чим позбавлено їх права надати пояснення у судовому засіданні та подати докази, зокрема, копії квитанцій про сплату заборгованості та графіку повернення кредиту. З підстав порушення районним судом норм процесуального права указані докази не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Заперечує правомірність наданих банком розрахунків заборгованості, оскільки розмір заборгованості по процентам значно перевищує заборгованість за кредитом та не враховано здійснені ним платежі в рахунок погашення кредиту.

Вважає, що умови кредитного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011, оскільки такі умови встановлюють непропорційно високу суму компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором. Тоді як розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а незадовільне матеріальне становище відповідачів є обставиною яка має істотне значення та є підставою для застосування ч.3 ст.551 ЦК України і її зменшення, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України від 03.09.2014 по справі №6-100цс14 та від 03.07.2019 по справі №14-131цс19.

Враховуючи початок обрахування суми заборгованості, а саме, 25.03.2014, вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення пені (штрафу) за весь період прострочення заявлені банком поза межами строку позовної давності.

Вважає, що до відповідачів банком застосовано подвійне нарахування боргового зобов`язання у вигляді нарахування пені за прострочення кредиту та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, що на думку відповідача, є подвійним притягненням до цивільно-правової відповідальності.

09.10.2019 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СБЕРБАНК», подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а заочне рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.09.2011 між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №008-Н11/57/ФО на поточні потреби, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 80000,00 грн., а останній зобов`язався сплачувати кредитні кошти відповідно до графіку, згідно з додатком до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною з кінцевим терміном повернення не пізніше 22 вересня 2016 року щомісяця повертати наданий кредит у обсязі та в терміни, що встановлені графіком погашення,але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 22.09.2016.(п. 1.1, 1.3, 1.4 кредитного договору).

За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 25 % річних, а у випадку порушення будь-якого із своїх зобов`язань, процентна ставка за користування кредитом збільшується на 2 процентних пункти, після чого становитиме 27% процентів річних. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються в порядку, передбаченому п.п. 6.6, 6.7 кредитного договору.

Згідно з п.10.1. указаного договору, за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати банку неустойку у розмірі 0,2 % від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу.

Відповідно до п. 8.3. кредитного договору банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей Договір та/або вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості у разі затримання Позичальником щонайменше один календарний місяць сплати частини Кредиту, та/або процентів, нарахованих за користування коштами./а.с.5-7, 10-16/

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між кредитором ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», та ОСОБА_2 , як поручителем, укладено договір поруки за №088-Н/11/57/ФО/S-1 від 23.09.2011, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором за невиконання боржником усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору№088-Н/11/57/ФО від 23.09.2011 в повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, сплату процентів, пені, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки./а.с.17-18/

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №008-Н/11/57/ФО від 23.09.2011 (станом на 18.01.2016) становить 154422,56 грн., та складається із заборгованості за кредитом - 53448,37 грн., процентів за користування кредитом 25332,58 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом 59130,87 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 16510,74 грн./а.с.8/

18.11.2015 боржнику ОСОБА_1 надіслано повідомлення-вимогу щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №008-Н/11/57/ФО від 23.09.2011 та розрахунок заборгованості станом на 13.11.2011, яка становила 141 812,81 грн. Роз`яснено, що заборгованість має бути сплачена в строк не пізніше 30-ти календарних дні з дати отримання даної вимоги. Примірник указаної вимоги отримано боржником 27.11.2015./а.с.24-26/

02.12.2015 поручителю ОСОБА_2 надіслано повідомлення-вимогу щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №008-Н/11/57/ФО від 23.09.2011 та розрахунок заборгованості станом на 27.11.2011 на суму 144 457,18 грн. Роз`яснено, що заборгованість має бути сплачена в строк не пізніше 10 календарних дні з моменту відправлення цього повідомлення. Відомості щодо отримання указаної вимоги у матеріалах справи відсутні./а.с.27-29/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідач допустив порушення кредитних зобов`язань, прострочивши визначені договором платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитом. При цьому суд першої інстанції погодився із наданим банком розрахунком суми заборгованості, стягнувши її з відповідачів у солідарному порядку.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, вредакції, чинній на момент ухвалення заочного рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.169 ЦПК України у вказаній редакції).

Із матеріалів справи вбачається, що станом на момент ухвалення заочного рішення відбулося лише одне судове засідання, тоді як 30.03.2016 судове засідання не відбулося з підстав перебування судді у відпустці, а відомості щодо проведення судового засідання 21.04.2016 та причини його відкладення матеріали справи не містять./а.с.41/

Отже при проведенні заочного розгляду справи суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог ЦПК України щодо підстав для такого розгляду. Крім того, приписи ЦПК України, як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент перегляду справи судом апеляційної інстанції не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи, оскільки не свідчать про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Відтак, судом першої інстанції при постановленні заочного рішення порушені норми процесуального права, а справу розглянуто за відсутності відповідачів, не повідомлених належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування рішення суду відповідно до п.4 ч.1, п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Щодо вирішення позову ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, то апеляційний суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Пунктом 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У частині першій статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.3 цієї ж статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч.3 ст.551 ЦК України).

Відповідно до статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як убачається із матеріалів справи, кредитні зобов`язання між ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_1 у відповідності до п.8.4 договору достроково припинені банком, як кредитором, шляхом надіслання боржнику повідомлення-вимоги щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №008-Н/11/57/ФО від 23.09.2011.

Відповідна вимога датована 18.11.2015, надіслана позичальнику цінним листом з описом вкладення того ж дня та фактично отримана ним 27.11.2015./а.с.24-27/З урахуванням цих обставин кінцевим терміном виконання зобов`язання є 28.12.2015.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя.

Таким чином, всупереч твердженню відповідача, строк виконання зобов`язання поручителем за вказаним кредитним договором було змінено кредитором, та останній день виконання такого зобов`язання за умовами кредитного договору та за змістом повідомлення-вимоги настав для поручителя 28 грудня 2015 року, з позовом до банк звернувся 26 лютого 2016 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Оскільки банк змінив строк виконання зобов`язання, тому після 28.12.2015 дія кредитного договору припинена і банк має право на заборгованість по кредиту без нарахування відсотків.

Враховуючи, що позичальник здійснив останній платіж на погашення кредиту і процентів у лютому 2014 року, то за період з березня 2014 по грудень 2015 включно позичальник має сплатити банку кредит з процентами за його користування, що становить 53034,18 грн., а після цієї дати заборгованість по тілу кредиту за період з січня 2016 року по вересень 2016 року, що становить 19195,60 грн. Отже загальна сума заборгованості за кредитом з процентами становить 72 229,78 грн.

Щодо вимог кредитора про стягнення пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, яка обрахована за період з 25.03.2014 по день звернення в суд з позовом, то до цих вимог необхідно застосувати передбачений п.1 ч.2 ст.258 ЦК України річний строк позовної давності, що охоплює період 11 місяців (з лютого 2015 року по грудень 2015 року).

При обрахування пені, що підлягає стягненню, апеляційний суд враховує графік погашення кредиту (Додаток №1), яким було передбачено однаковий розмір щомісячного платежу на погашення кредиту та процентів за його користування, та положення пункту 10.1 кредитного договору, яким передбачено обов`язок позичальника сплатити банку пеню в розмірі 0,2 відсотки від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Обчислення пені колегія суддів здійснює на суму заборгованості з наростаючим підсумком кожного місяця на суму щомісячного платежу в розмірі 2365,19 грн., який включає кредит та відсотки, шляхом множення його на 0,2% та на кількість днів прострочення кожного платежу в межах вказаного строку давності (березень грудень 2015 року: березень 2365,19грн. х 0,2%306 дн. =1447,50 грн.; квітень - 4730,38 грн. х 0,2% х 275дн. =2601,71 грн.; травень 7095,57 грн. х 0,2% х 244 дн. =3462,64 грн.; червень 9450,76 грн. х 0,2% х 214 дн. =4049,21 грн.; липень 11825,95 грн. х 0,2% х 183 дн. = 4328,30 грн.; серпень 14191,14 грн. х 0,2% х 152 дн. =4314,10 грн.; вересень 16556,33 грн. х 0,2% х 122 дн. =4039,74 грн.; жовтень 18921,52 грн. х 0,2% х 91 дн. =3443,72 грн.; листопад 21285,90 грн. х 0,2% х 61 дн.=2596,88 грн.; грудень 23651,90 грн. х 0,2% х 30 дн. = 1419,11 грн.). Отже загальна сума пені, що підлягає стягненню на користь банку, становить 31702,91 грн. (1447,50 грн. + 2601,71 грн. + 3482,64 грн. + 4049, 21 грн. +4328,30 грн. + 4314,10 грн. + 4039,74 грн. +3443,72 грн. + 2596,88 грн. +1419,11 грн.).

З урахуванням викладеного апеляційний суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідачів на користь банку 72 229,78 грн. заборгованості за кредитом з процентами та 31702,91 грн. пені за прострочення платежів, а всього 103 932, 69 грн. Стягненян необхідно здійснювати на користь правонаступника позивача ПАТ «Сбербанк» -АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СБЕРБАНК»./а.с.155-162/

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що умови кредитного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вони зводяться до загальних заяв та не спростовують чинності укладеного сторонами кредитного договору та договору поруки, як забезпечення кредитного зобов`язання.

Також не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо непропорційно високої суму компенсації у вигляді пені за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Посилання на незадовільне матеріальне становище відповідачів, як на обставину, яка має істотне значення та є підставою для зменшення пені, є неспроможними, оскільки жодного доказу наявності істотних обставин, які б давали суду право застосувати ч.3 ст.551 ЦК України відповідачем не надано.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що банком застосовано подвійне нарахування боргового зобов`язання у вигляді нарахування пені за прострочення кредиту та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, що на думку відповідача, є подвійним притягненням до цивільно-правової відповідальності. Нарахування пені відповідно до умов договору (п.10.1 кредитного договору) здійснюється у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення будь-якого платежу. Відповідно до п.8.1 кредитного договору та Додатку 31 до нього позичальник зобов`язався щомісячно 23 числа, яке є розрахунковою датою кожного місяця, починаючи з наступного дня після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти рівними платежами в сумі не менше 2365,19 грн. відповідно до Графіку (п.8.1 кредитного договору).

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції , загального тлумачення норм права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (67,3%) з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача АТ «Сбербанк» підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 779,45 грн. з кожного; пропорційно до задоволення вимог апеляційної скарги (32,7%) з позивача АТ «Сбербанк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 136,16 грн./а.с.4, 193, 216/

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п. 3,4 ч.1 ст.376, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Матяша Олега Олександровича- задовольнити частково.

Заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Сбербанк» (вул.Володимирська,46, м.Київ, , рахунок № НОМЕР_3 в АТ «СБЕРБАНК», МФО 320627) заборгованість за кредитним договором №088-Н/11/57/ФО від 23.09.2011 в розмірі 72 229,78 грн. заборгованості за кредитом з процентами та 31 702,91 грн. пені за прострочення платежів, а всього 103 932, 69 грн. (сто три тисячі дев`ятсот тридцять дві тисячі шістдесят дев`ять копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Сбербанк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 779,45 грн. з кожного.

Стягнути з акціонерного товариства «Сбербанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати за оплату апеляційної скарги в розмірі 1 136,16 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.10.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

О.В. Чумак