Справа №242/4958/19
Провадження № 2-в/242/49/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове питання про відновлення втраченого провадження по справі №217/781/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.09.2019 року ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого провадження в цивільній справі №217/781/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.2019 року відкрито провадження по справі про відновлення втраченого судового провадження.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що втрачене провадження по цивільній справі №217/781/13-ц підлягає відновленню частково з наступних підстав.

Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

Згідно з довідкою, виданою Селидівського міського суду Донецької області №223/19 від 02.09.2019 р., цивільну справу №217/781/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню, яка перебувала у провадженні Авдіївського міського суду Донецької області, до Селидівського міського суду Донецької області не передано. У базі даних Авдіївського міського суду Донецької області, яка надана у користування Селидівському міському суду Донецької області, наявна інформація з якої вбачається , що у справі №217/781/13-ц ухвалено рішення, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22.05.2014 року залишено без змін. По справі видано виконавчі листи.

Заявником надано копію рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 24 березня 2014 року у справі №217/781/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню, згідно яким позовні вимоги задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 22.05.2014 року.

З огляду на викладене судом з`ясовано, що цивільна справа №217/781/13-ц закінчена ухваленням рішення від 24.03.2014 року та була втрачена.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Таким чином, враховуючи, що цивільну справу №217/781/13-ц за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню, яка перебувала у провадженні Авдіївського міського суду Донецької області, до Селидівського міського суду Донецької області не було передано. Відомостей щодо неможливості передачі матеріалів зазначеної справи з Авдіївського міського суду Донецької області до Селидівського міського суду Донецької області не надходило, але судом встановлено, що у даній справі ухвалено рішення, яким позов задоволено частково та надані суду докази підтверджують дані обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткове відновлення втраченого судового провадження по вищевказаній цивільній справі.

Згідно із ст. 493 ЦПК України, передбачено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на викладене, з урахуванням наявної в матеріалах справи інформації та доказів, та інформації отриманої шляхом повного доступу з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд вважає за необхідне використати ту частину провадження, що збереглася до втрати провадження, та відновити текст рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 24.03.2014 року і ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22.05.2014 року, що на думку суду є достатнім для реалізації особою захисту свого права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 488-493 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відновити частково втрачене судове провадження в цивільній справі №217/781/13-ц за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню.

Відновити текст рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 24.03.2014 року і ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22.05.2014 року наступного змісту:

«

Справа № 2/217/14/2014

217/781/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Авдіївський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Сильчевій Ю.С.,

за участю представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 ,

відповідача-1 (3ї особи за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

представника відповідача-позивача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Авдіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми, мотивуючи свої вимоги тим, що у січні 2012 року вона вирішила придбати квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 Точну дату оформлення договору купівлі-продажу вони не встановлювали, оскільки позивач попередила ОСОБА_3 , що зможе придбати кватиру тільки після продажу будинку, що належить її матері. 28.02.2012 на підтвердження наміру придбання квартири позивач передала представнику ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 суму у розмірі 1 000 доларів США, а також 470 гривень на оформлення документів, про що складено відповідні розписки. 24.03.2012 відносно матері позивача було скоєно злочин, що спричинив смерть, у зв`язку із чим вона повідомила ОСОБА_3 про неможливість укладення договору купівлі-продажу вчасно з об`єктивних причин. Однак, у грудні 2012 року ОСОБА_3 повідомила їй, що квартиру вже продала іншим особам. За таких обставин сума наданого позивачем авансу підлягає поверненню. Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 22, 543, 571, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просила стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 8 470,00 гривень.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на початку 2012 року до неї звернулась ОСОБА_1 з метою купівлі належної їй квартири за грошову суму, еквівалентну 16 000 доларам США. У зв`язку із тим, що на той момент вказана сума була у ОСОБА_1 відсутня, вона попросила почекати до 01.05.2012. Тобто, договір купівлі продажу квартири мав укладатись не пізніше цієї дати. На підтвердження своїх намірів придбати квартиру ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 , який діяв за дорученням позивача, суму еквівалентну 1 000 доларів США, про що було складено розписку. Також ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 кошти для оформлення технічного паспорту на квартиру. Технічний паспорт був замовлений після отримання грошей. Приблизно 26.03.2012 ОСОБА_1 повідомила про неможливість придбання квартири та просила зачекати приблизно півроку-рік, на що позивач відповіла відмовою, однак погодилась зачекати місяць-півтора. 15.05.2012 позивач зателефонувала ОСОБА_1 , однак вона на дзвінки не відповідала. В середині червня 2012 року до ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_2 , якого вона просила її більше не турбувати. Зазначені дії ОСОБА_1 були розцінені як відмова від договору купівлі-продажу. На початку серпня 2012 року позивач продала квартиру іншому покупцеві. В січні 2013 року позивачеві зателефонувала ОСОБА_1 з метою придбання квартири, однак квартира вже була продана. Посилаючись на ст. 546 ЦК України, позивач вважає, що розписка про передачу коштів є видом забезпечення зобов`язань, з відповідними штрафними санкціями за їх невиконання. Оскільки ОСОБА_1 свої зобвоязання не виконала, передана нею сума не підлягає поверненню. Просила визнати розписку від 28.02.2012 видом забезпечення виконання зобов`язання між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнати правомірність застосування до ОСОБА_1 штрафної санкції у вигляді стягнення грошової суми еквівалентної 1 000 доларів США на користь ОСОБА_3 , визнати грошову суму в розмірі 470 гривень такою, що не підлягає поверненню на користь ОСОБА_1 .

У судове засідання позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не з`явилась, надіслала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ОСОБА_4 підтримав її позовні вимоги та просив їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 просив відмовити.

Відповідач (третя особа за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 ОСОБА_5 - у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 , надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що 28.02.2012 сторони уклали договір завдатку, що підтверджується розпискою, за якою ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 , як представнику ОСОБА_3 в якості завдатку 1 000 доларів США в рахунок купівлі квартири ОСОБА_3 . У зв`язку із порушенням ОСОБА_1 зобов`язання щодо своєчасного придбання квартири ОСОБА_3 , та на підставі вимог ч. 1 ст. 571 ЦК України сума завдатку не повертається. З цих підстав позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Зустрічний позов ОСОБА_3 ОСОБА_2 підтримав та наполягав на його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

13.02.2012 ОСОБА_3 видала довіреність ОСОБА_2 , якою уповноважила останнього на вчинення дій з питань отримання документів для оформлення та отримання всіх документів, необхідних для подальшого продажу належного їй нерухомого майна, в тому числі квартири АДРЕСА_1 , а також з питань оформлення попередніх договорів стосовно вказаного нерухомого майна. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., зареєстрована в реєстрі за № 146.

28 лютого 2012 року ОСОБА_2 , діючи відповідно до наданої ОСОБА_3 довіреності, отримав від ОСОБА_1 1 000 доларів США, що еквівалентно 8 000 гривням, в рахунок продажу вищевказаної квартири, про що складено розписку. Також, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 470 гривень на оформлення угоди по продажу квартири, отримання яких також оформлено розпискою.

У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами по справі, що договір купівлі-продажу квартири між сторонами оформлений не був. Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2 , у зв`язку із неможливістю оформлення ОСОБА_1 договору купівлі-продажу в обумовлені строки, ОСОБА_3 продала квартиру іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За висновком Верховного Суду України (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-176цс12 за наслідками перегляду судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах), внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

На підставі частини 1 статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) зазначені висновки Верховного Суду України, викладені у рішенні наслідками перегляду судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковими для суду при розгляді даної справи.

Таким чином, суд зазначає, що сума у розмірі 1 000 доларів США, що еквівалентна (згідно курсу НБУ на момент розгляду справи) - 10 000 гривень, сплачена позивачем відповідачеві, є авансом за купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, сплачені ОСОБА_1 в рахунок укладення договору купівлі-продажу гроші мають бути повернуті їй в тому розмірі, в якому вони надавались ОСОБА_3 через її представника ОСОБА_2 . Оскільки власником квартири на час передачі авансу була ОСОБА_3 , а також враховуючи, що ОСОБА_2 отримував ці кошти, діючи за довіреністю, виданою ОСОБА_3 , суд доходить висновку, що вказані грошові кошти підлягають стягненню саме з ОСОБА_3 , а не з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно, як просить ОСОБА_1 в своєму позові.

З аналогічних підстав та враховуючи, що грошові кошти у розмірі 470 гривень надавались ОСОБА_1 для оформлення угоди, яка укладена не була, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 підлягають стягненню також і ці кошти.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 , то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що сума, еквівалентна 1 000 доларів США, передана Чуриловою Т ОСОБА_6 . представнику ОСОБА_3 ОСОБА_2 , є авансом, а не завдатком. Тому, наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого завдатком, у даному випадку застосуванню не підлягають.

Також суд дійшов висновку, що сума у розмірі 470 гривень, яка передавалась на оформлення угоди, підлягає поверненню ОСОБА_1 , оскільки угода між сторонами не оформлялась. Доводи ОСОБА_3 щодо виготовлення за ці кошти технічного паспорта на квартиру суд вважає необґрунтованими, оскільки вона не підтвердила їх відповідними доказами. Крім того, в самій розписці про передачу цих коштів необхідність виготовлення технічного паспорту не обумовлювалась.

Отже, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 суд відмовляє.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 229,20 гривень.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 546, 570, 693 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 61, 88, 131, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 10 470 (десять тисяч чотириста сімдесят) гривень 00 копійок.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) гривень 20 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, визнання правомірним застосування штрафної санкції, визнання грошової суми такою, що не підлягає поверненню відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 березня 2014 року.

Повний текст рішення складено 25 березня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Авдіївський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Єдиний унікальний номер 217/781/13-ц

Номер провадження 22-ц/775/4074/2014

Категорія 20 Головуючий в 1 інстанції Соболєва І.П.

Доповідач Ларіна Н.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Зінов`євої А.Г.

суддів Ларіної Н.О., Канурної О.Д.

при секретарі Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 24 березня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання розписки видом забезпечення виконання зобов`язання, правомірним застосування штрафної санкції, грошової суми такою, що не підлягає поверненню, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 24 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 10 470,00 грн.; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 229,20 грн.; у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зазначене рішення оскаржила ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сума, сплачена позивачем відповідачу, є авансом за купівлю квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та, відповідно до норм чинного законодавства, повинна бути повернута у розмірі 1000 доларів США, що на момент розгляду справи за курсом НБУ еквівалентно 10 000,00 грн. Апелянт з такими висновками не погоджується, оскільки при укладанні розписки позивач передав відповідачу 1000 доларів США у рахунок майбутньої купівлі квартири, з розписки вбачається, що передана сума є завдатком у рахунок купівлі квартири, та ОСОБА_1 не заперечувала проти такого трактування, отже, сторони домовились про істотні умови вчинених дій.

Також зазначає, що зміст розписки в частині її предмету не відповідає вимогам закону, оскільки сторони фактично не визначили валюту зобов`язання і тому суд першої інстанції, не привівши правового обґрунтування висновку, безпідставно визнав 1000 доларів США грошовою сумою, еквівалентною 10 000,00 грн.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 у порушення норм процесуального права вийшов за межі заявлених вимог, оскільки позивач просив солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь 8470,00 грн.

Також вказує, що з норм діючого законодавства України не вбачається, що саме аванс або завдаток може бути сплачено в іноземній валюті. На думку апелянта, за таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити, рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином листом з повідомленням від 15 травня 2014 року, який отримано ним 17 травня 2014 року, доказів поважності причини своєї неявки до суду не повідомив, тому на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто за відсутністю зазначеної сторони.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін, за таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. В судовому засіданні апеляційного суду з пояснень представника апелянта встановлено, що рішення суду в частині відмови у зустрічному позові не оскаржено, тому в зазначеній частині не перевіряється.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

За висновком Верховного Суду України (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верхового Суду України від 13 лютого 2013 року у справах № 6-176цс12), внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання,яке повинно було виникати на підставі договору. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

На підставі ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України зазначені висновки Верхового Суду України, викладені у рішенні за наслідками перегляду судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є обов`язковими для суду при розгляді справи.

Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Згідно зі ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України встановлено наступне: зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сум, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 лютого 2012 року ОСОБА_3 видала довіреність ОСОБА_2 , якою уповноважила останнього на вчинення дій з питань отримання документів для оформлення та отримання всіх документів, необхідних для подальшого продажу належного їй нерухомого майна, в тому числі квартири АДРЕСА_1 , а також з питань оформлення попередніх договорів стосовно вказаного нерухомого майна. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., зареєстрована в реєстрі за № 146.

28 лютого 2012 року ОСОБА_2 , діючи відповідно до наданої ОСОБА_7 довіреності, отримав від ОСОБА_1 1000 доларів США, що еквівалентно 8000 грн., в рахунок продажу вищевказаної квартири, про що складено розписку. Також, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 470 грн. на оформлення угоди по продажу квартири, отримання яких також оформлено розпискою.

У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами у справі, що договір купівлі-продажу квартири між сторонами оформлений не був. Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2 , у зв`язку із неможливістю оформлення ОСОБА_1 договору купівлі-продажу в обумовлені строки, ОСОБА_8 продала квартиру іншій особі.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення суми, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Стягуючи суму у розмірі 10 000 грн., суд виходив з того, що Чуриловою ОСОБА_9 була передана сума у розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентна (згідно курсу НБУ на момент розгляду справи) - 10 000 гривень, сплачена позивачем відповідачеві, - є авансом за купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 суми у розмірі 470 грн., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки угода між сторонами не оформлялась. Доводи ОСОБА_10 щодо виготовлення за ці кошти технічного паспорту на квартиру суд визнав необґрунтованими, оскільки вона не підтвердила їх відповідними доказами. Крім того, в самій розписці про передачу цих коштів необхідність виготовлення технічного паспорту не обумовлювалась.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_3 зазначеної суми, суд першої інстанції виходив з того, що сплачені ОСОБА_1 в рахунок укладення договору купівлі-продажу гроші мають бути повернуті їй в тому розмірі, в якому вони надавались ОСОБА_11 через її представника ОСОБА_2 . Оскільки власником квартири на час передачі авансу була ОСОБА_8 , а також враховуючи, що ОСОБА_2 отримував ці кошти, діючи за довіреністю, виданою Ніколаєвою ОСОБА_12 .

Відмова у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , що вбачається з пояснень представника апелянта, не оскаржена, тому не перевіряється апеляційною інстанцією. Часткове задоволення позову ОСОБА_1 не оскаржено в апеляційному порядку.

З зазначеним висновком суду про часткове задоволення позову погоджується апеляційний суд, оскільки судом встановлено, що угода між сторонами щодо купівлі-продажу квартири не відбулась, зазначена квартира продана інший особі, суми, сплачені ОСОБА_1 1000 доларів США яка є авансом, як і сума 470 грн. передана нею же на оформлення угоди підлягають поверненню саме власником квартири.

Доводи апеляційної скарги, що отримана сума є завдатком, апеляційний суд приймає критично, оскільки в судовому засіданні встановлено, що договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а вони лише домовились укласти такий договорі у майбутньому, тому передана сума є авансом, який підлягає поверненню.

Доводи апеляційної скарги щодо виходу суду за межі позовних вимог та не встановлення валюти зобов`язання, апеляційний суд приймає критично, оскільки судом першої інстанції встановлено що сторони домовились та представник ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 отримав суму саме у 1 000 доларів США. З наведеного, на підставі ст. 533 ЦК України не є виходом за межі позовних вимог стягнення на користь ОСОБА_1 10 000 грн., зазначеній розмір авансу еквівалентний 1 000 доларів США також вбачається з позову.

Доводи апеляційної скарги що з норм законодавства не вбачається щоб аванс або завдаток можна сплатити в іноземній валюті, апеляційний суд приймає критично, оскільки судом встановлено, що сторони домовились та отримали суму саме в іноземній валюті (1000 доларів США), що така домовленість між сторонами відповідає ч. 2 ст. 524 ЦК країни.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , відхилити.

Рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 24 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Суддя:»

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Капітонов