Справа № 464/34/19 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/2327/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Курій Н.М.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

за секретаря Матяш С.І.,

розглянувши в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Бойко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, завдану неналежним утримання тварин. Позов обґрунтовувала тим, що була власником собаки породи «болонка», кличка собаки «Ніка». Під час її перебування за межами країни, зокрема, 22.07.2018 року, за собакою доглядала її мама. 22.07.2018 року близько 14.00 год. відповідачі вигулювали своїх собак, ОСОБА_1 собаку породи «лабрадор», а ОСОБА_3 породи «метис». В цей же час, її матір ОСОБА_4 вигулювала належну їй собаку, породи «болонка». ОСОБА_5 відповідачів, були без намордників і повідків, накинулися на її собаку та завдали їй численних травм (кусано-рвані рани).

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2018 р. ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу 51 грн. з конфіскацією собаки породи «метис». Крім того, постановою адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 240 від 06 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.154 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 51 грн.

Того ж дня її собаку було відвезено у ветеринарну клініку, де їй надали первинну допомогу, провели оперативне втручання та було прийнято рішення про госпіталізацію тварини та її лікування, проте, 27.07.2018 року у собаки зупинилося серце. За рекомендацією госпіталя було проведено паталогоанатомічний розтин та встановлено причину смерті тварини, а саме ускладнення після спричинених травм. На лікування собаки, проведення розтину нею були понесені витрати в розмірі 11 860, 12 грн., які вона просила стягнути з відповідачів. Крім того, позивач просила стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу та судовий збір.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) по 5 930 грн. 06 коп. завданої матеріальної шкоди з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) по 352 грн. 40 коп. сплаченого судового збору з кожного.

В решті позову відмовлено.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2019 року оскаржив ОСОБА_1 Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Посилається на те, що під час розгляду справи зі сторони позивача не було надано жодного належного та допустимого доказу, який б підтверджував, що саме його собака завдавала собаці позивача тілесні ушкодження. Зазначає, що у представлених копіях квитанцій оплати медичних послуг у ветеринарній клініці «Євровет» відрізняються відомості, що стосуються породи собаки, якій такі послуги надавалися, що дає підстави сумніватися у правильності розрахунків суми відшкодування завданої шкоди. Стверджує, що судом не взято до уваги те, що його було визнано винним тільки за вигулювання собаки без повідка і намордника, що не спричинило жодних наслідків, а тому вважає, що відсутні підстави для відшкодування ним шкоди, завданої собаці позивача. Вважає, що причинно-наслідковий зв`язок між тим, що він порушив ч. 1 ст. 154 КУпАП, вигулюючи свою собаку без повідка та намордника, та тим, що собака позивача 22.07.2018 року отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких у собаки 27.07.2018 року зупинилося серце, відсутній.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2019 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 5 930 грн. 06 коп. завданої матеріальної шкоди.

16 вересня 2019 року до Львівського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 . У відзиві позивач зазначила, що вважає апеляційну скаргу безпідставною. Посилається на те, що постановою від 17.10.2018 року у справі № 464/5260/18 Сихівського районного суду м. Львова встановлено, що ОСОБА_3 22.07.2018 р. близько 14:00 год. на вул. Енергетичній вигулювала собаку породи «метис» без намордника, чим порушила п. 5.4.1 5.4.2 5.9.1 Правил утримання і поводження з тваринами у м. Львові, внаслідок чого собака ОСОБА_3 та ОСОБА_1 покусала собаку ОСОБА_4 , що призвело до смерті тварини та нанесення матеріальної шкоди власнику. Вважає, що твердження апелянта про відсутність його вини у заподіянні шкоди спростовується зібраними доказами. Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Оскільки відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, за відсутності обставин, що унеможливлюють розгляд справи в порядку спрощеного провадження, та ціну позову, яка є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму, розгляд справи проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Позивач була власником собаки породи «болонка», по кличці « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено відомостями міжнародного ветеринарного паспорту (арк.спр.19).

22.07.2018р. близько 14.00 мав місце напад двох собак, належних відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , породи «лабрадор» та «метис», які перебували у громадському місці без намордників, всупереч вимог Правил утримання і поводження з тваринами у м. Львові на належну позивачу ОСОБА_2 собаку породи «болонка», яку вигулювала її мама ОСОБА_4

Внаслідок вказаного нападу останній були спричинені проникаючі рани в черевній та поперековій ділянці, обширна траматична грижа черевної стінки, відрив рогу матки, забій правої нирки, розрив м`язів черевної порожнини, синюшність кишківника, що підтверджується випискою із ветеринарної клініки «Eurovet» (арк. спр. 15).

Вказані обставини підтверджуються постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2018р., якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП (арк. спр. 26), та якою встановлено, що ОСОБА_3 22.07.2018 р. близько 14:00 год. на вул. Енергетичній вигулювала собаку породи «метис» без намордника, чим порушила п. 5.4.1 5.4.2 5.9.1 Правил утримання і поводження з тваринами у м. Львові, внаслідок чого собака ОСОБА_3 та ОСОБА_1 покусала собаку ОСОБА_4 , що призвело до смерті тварини та нанесення матеріальної шкоди власнику.

Крім того такі обставни також підтверджуються постановою адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 240 від 06 вересня 2018 року, якою на ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст.154 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. (арк. спр. 25).

Постановою адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 240 від 06 вересня 2018 року встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2018 року серії ГР №072114, що складений ДОП Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ст.лейтенантом поліції Бісиком О.Б., 22.07.2018 о 14:00 год по вул. Енергетична, 8 виявлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме вигулював собаку породи «Лабрадор» без намордника, чим порушив п.п.5.4.1, 5.4.2, 5.9.1 ухвали Львівської міської ради від 17.03.2016 №262 «Про затвердження Правил утримання і поводження з тваринами в м. Львові» внаслідок чого собака правопорушника покусала собаку ОСОБА_4 , що призвело до її смерті та нанесення матеріальної шкоди.

Докази на підтвердження скасування цих постанов в матеріалах справи відсутні.

Як встановлено судом першої інстанції із копії договору від 22 липня 2018 року, ОСОБА_7 , сестра позивачки, уклала договір з ФОП ОСОБА_8 про надання ветеринарних послуг (ліцензія Головного управління ветеринарної медицини в Закарпатській області АГ№572579) (арк. спр. 16-18).

Випискою з ветеринарної клініки «Eurovet» (ліцензія Головного управління ветеринарної медицини АГ№572579) від 28.07.2019 року, підтверджується, що собака по кличці «Ніка», поступила 22.07.2018 року в ургентному (невідкладному) стані із проникаючими ранами в черевній та поперековій ділянці, обширною траматичною грижею черевної стінки, а 27.07.2018 року в собаки зупинилося дихання, серцебиття та наступила смерть.

Згідно з випискою із протоколу розтину від 02.08.2018 року, причиною смерті собаки став гострий перитоніт, що розвинувся в результаті перфорації стінки шлунково-кишкового тракту, розчавлення м`яких тканин правого стегна та отвори нанесені іклами великої тварини родини собачих (арк. спр. 13).

На оплату медичних послуг (лікування, оперативного втручання та проведення розтину) були понесені витрати: 22.07.2018 року на суму 7 450,38 грн. (арк. спр. 22) та 1 982,20 грн. (арк. спр. 23), 25.07.2018 року на суму 1 035,65 грн. (арк. спр. 24), 26.07.2018 року на суму 736,19 грн. (арк. спр. 21) та 27.07.2018 року на суму 455, 70 грн. (арк. спр. 20), а всього на суму 11 860, 12 грн., 31.07.2018 року на суму 200 грн. (арк. спр. 14), що стверджується актами ветеринарної клініки «Eurovet» про надані медичні послуги та копією квитанції (за розтин собаки).

Крім того, судом першої із показань свідка ОСОБА_7 (сестри позивача ОСОБА_2 ) встановлено факт оплати зазначених вище витрат саме коштами позивача, так як свідок дала показання, що у зв`язку із відсутністю позивача на території України та необхідністю негайного лікування собаки вона була змушена відвезти собаку позивача у ветеренарну клініку «Eurovet», де її було надано необхідну допомогу та призначено лікування. Кошти на оплату лікування та операції були позивача, вона з дозволу позивача взяла їх у квартирі останньої.

Враховуючи вищенаведені обставини, з огляду на обов`язок передбачений ст.12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідачів на користь позивача належить стягнути матеріальну шкоду в рівних частинах, тобто по 5 930 грн. 06 коп., з кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_2 апеляційних скарг не подали.

Своєю чергою, відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього в користь ОСОБА_2 5 930 грн. 06 коп. завданої матеріальної шкоди та просив відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2019 року, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 5 930 грн. 06 коп., виходячи з такого.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі Закону) (ст.9) визначено, що фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідно до положень ст. 9 зазначеного вище Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11, 1166, 1167 ЦК України дає підстави вважати, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та завданою шкодою, вина особи, яка завдала шкоду.

З огляду на зазначені вище положення законодавства, а також встановлений судом факт спричинення собакою відповідача ОСОБА_1 породи «Лабрадор» шкоди позивачці, яка полягала у тому, що собака ОСОБА_9 покусала собаку ОСОБА_2 , що призвело до її смерті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що через відсутність належного дотримання правил вигулювання собаки відповідачем ОСОБА_9 , позивачці була завдана матеріальна шкода, оскільки, саме на особу, яка утримує домашніх тварин, покладено обов`язок не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Твердження відповідача в апеляційнй скарзі про те, що його було визнано винним тільки за вигулювання собаки без повідка і намордника, що не спричинило жодних наслідків, а тому підстави для відшкодування ним шкоди відсутні є безпідставними та зводяться до можливості уникнути відповідальності за спричинення позивачці шкоди, оскільки матеріалами справи безспірно встановлено, що собака, яка належить відповідачу ОСОБА_1 , внаслідок вигулювання її без намордника, покусала собаку ОСОБА_2 , що має причинний зв`язок з, викладеними в позові обставинами.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що у представлених копіях квитанцій оплати медичних послуг у ветеринарній клініці «Євровет» відрізняються відомості щодо зазначення породи собаки, якій такі послуги надавалися і це дає підстави сумніватися у правильності розрахунків суми відшкодування завданої шкоди, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а стосуються переоцінки доказів та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, яким встановлено, що такі послуги надавались собаці ОСОБА_6 , 2012 р.н., власником якої була ОСОБА_10 , що узгоджується з наведеними вище доказами, дослідженими та оціненими судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи докази в їх сукупності, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 завданої матеріальної шкоди в розмірі 5 930 грн. 06 коп., а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 23 жовтня 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.