Дата документу 23.10.2019 Справа № 337/870/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/870/19 Головуючий у 1 інстанції Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц/807/3098/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Метизник-2» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Запорізька міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Заповіту ОСОБА_2 не залишив. Окрім заявника інших спадкоємців не має.

Згідно повідомлення Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, до нотаріальної контори спадкоємці не звертались, спадкова справа не заводилась. Зазначені обставини підтверджені інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №55607990 від.26.03.2019 року.

Вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 за життя до 2015 року також був зареєстрований за зазначеною адресою, однак приблизно в 2015 році знявся з реєстраційного обліку. На момент смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті чоловіка заявник прийняла на підставі ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала з ОСОБА_1 , як його дружина, в тому числі і на день смерті останнього.

Просила суд встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , станом на 23.08.2017 року.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2019 року заяву задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 23.08.2017 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ЖБК «Метизник-2» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, заяву залишити без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надала заяву про відкладення справи у зв`язку з хворобою.

Розглянувши дану заяву апеляційний суд дійшов до висновку про її необґрунтованість та безпідставність, спрямовану на безпідставне затягування і перешкоджання розгляду справи, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 до заяви про відкладення справи не надано жодного доказу про її хворобу.

Крім того, заява датована 23.10.2019 року, день на коли призначено розгляд апеляційної скарги, та в цей же день особисто подана заявником до канцелярії суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах "Рябих проти Росії" (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , повідомлену належним чином про дату, час і місце розгляду справи, неявка якої до суду визнана судом неповажною.

При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі "Калашников проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 3, 4 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку, визначено в частині 1 статті 315 ЦПК України.

Разом з тим, частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону, викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем заявниці необхідно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що має місце спір про право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що до складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 увійшла квартира АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 спадщину після чоловіка прийняла на підставі ст.. 1268 ЦК України.

Проте, колегія судді не погоджується з вищезазначеним з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Заповіту ОСОБА_2 не залишив.

Згідно повідомлення Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, до нотаріальної контори спадкоємці не звертались, спадкова справа не заводилась.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до технічного паспорту, власниками квартири за адресою АДРЕСА_2 є ЖБК «Метизник-2» та ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції не з`ясував питання щодо статусу квартири АДРЕСА_2 та передчасно дійшов висновку, що спірна квартира входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно ст. 19-1 ЗУ «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.

З огляду на вищевикладене, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно технічного паспорта, у розділі власник квартири значиться ЖБК «Метизник-2» та ОСОБА_2 без зазначення будь-якої частки. Таким чином, вбачається спір про право.

Відповідно до ч.6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам про право подати позов на загальних підставах.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково (пункт 4 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Таким чином, виявлений під час перегляду в апеляційному порядку справи, розглянутої в порядку окремого провадження, спір про право на спадщину померлого ОСОБА_2 вказує на наявність процесуальних підстав для скасування ухвалено в порядку окремого провадження судового рішення та залишення заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, без розгляду.

Зазначене судове рішення апеляційної інстанції не позбавляє ОСОБА_1 права, передбаченого ст. 4 ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315, 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Метизник-2» задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2019 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Запорізька міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді: