Провадження № 2/727/1748/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Волошина С.О.

секретар судових засідань Бринзила А.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області в особі директора ОСОБА_1 (місце знаходження: м.Чернівці, вул.В.Аксенина, 5) до Паланійчука Валентина Петровича (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про повернення зайво сплаченої винагороди за надання безоплатної вторинної правової допомоги, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Координаційний центр з надання правової допомоги, -

в с т а н о в и в :

Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області (надалі за текстом - Регіональний центр) звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача Паланійчука В.П. про повернення зайво сплаченої винагороди за надання безоплатної вторинної правової допомоги, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Координаційний центр з надання правової допомоги.

Позовні вимоги в новій редакції обґрунтовує тим, що 11.03.2016 році між Регіональним центром та адвокатом Паланійчуком В.П . укладено контракт № 48 на строк до 31.12.2016 року, за умовами якого адвокат зобов`язався за дорученням позивача надавати безоплатну вторинну правову допомогу, а Регіональний центр - здійснювати оплату послуг відповідача та проводити відшкодування його витрати, пов`язані з надання ним БВПД.

Впродовж 2016 року відповідач залучався до надання БВПД. Зокрема, 06.09.2016 року Кельменецьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги видано доручення № 63 для надання БВПД гр. ОСОБА_4 та доручення № 64 для надання БВПД гр. ОСОБА_5 , у справах про визнання права на спадкове майно. 10.10.2016 року Чернівецьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги видано доручення № 173 для надання БВПД гр. ОСОБА_6 у справі щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Після отримання запитуваних відомостей та наданих клієнтами матеріалів адвокат дійшов висновку про відсутність підстав для звернення до суду. За результатами виконання вищезазначених доручень відповідачем у 2017 році подано акти надання БВПД, згідно яких проведено оплату на загальну суму 3391,05 грн., в тому числі 359,85 грн. складали відшкодування витрат пов`язаних із наданням БВПД.

За умовами Контракту адвокат несе відповідальність за подану до Центру інформацію, що є недостовірною в актах, розрахунках та доданих до них довідках, статистичних даних та інших документах передбаченої звітності, що є підставою, в тому числі і для оплати послуг адвокату. У квітні 2019 року Координаційним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги проведено плановий внутрішній аудит за період діяльності позивача з 01.01.2015 року по 31.03.2019 року, за результатами якого встановлено не дотримання вимог пункту 6 Методики № 465 та відповідно зайве нарахування та виплату винагороду адвокатам на загальну суму 9659,15 грн.

Позивач вказує, що адвокат Паланійчук В.П. у відповідь на лист Регіонального центру від 06.06.2019 року № 683/03-07 відмовився повертати кошти, адже вважає, що повернення зайво сплачених коштів є безпідставним. Обгрунтовують позов тим, що до розрахунків не вірно включено адвокатські запити, які відображені як складені відповідачем документи процесуального характеру, а тому поверненню підлягають зайво сплачені кошти.

Посилаючись на ст.ст. 526, 626, 628, 638, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 14, 15, 21 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», Методику обчислення розміру, винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу затверджену постановою Кабіну Міністрів України від 17.09.2014 року № 465, просили зобов`язати адвоката Паланійчука Валентина Петровича повернути зайво нараховану та виплачену винагороду за надання БВПД у розмірі 2273,40 грн. до Державного бюджету України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі і відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.67).

07.10.2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав на необгрунтованість та безпідставність позову. Зазначив, що у зв`язку із отриманими дорученнями та в процесі надання громадянам БВПД, ним проведено конфіденційні побачення із клієнтами, ознайомлення із наданими матеріалами, які були у заявників, надіслано адвокатські запити до різних установ. Після отримання відповідей прийнято рішення про відсутність правових підстав для звернення із будь-якими позовами до суду. Позивачем добровільно проведена оплата на загальну суму 3391,05 грн., в тому числі 359,85 грн. складало відшкодування витрат пов`язаних із наданням БВПД. Вказує у відзиві, що звернення із адвокатськими запитами до різних установ є також представництвом інтересів особи в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Закону України «Про безоплатну правову допомогу», що в свою чергу потребує належного їх оформлення, а також, що ним здійснено всі можливі заходи з метою захисту порушених прав клієнтів та отримано за поданими звітами про результати проведеної роботи винагороду відповідно до Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу в редакції, яка діяла на момент подання вказаних звітів.

Зазначив, що будь-якими нормами закону не передбачено повернення зайво виплачених коштів, крім випадків встановлених ст.1215 ЦК України. Просив відмовити в задоволенні позову.

11.10.2019 року Регіональним центром спрямовано на адресу суду відповідь на відзив, в якому вказав, що відносини, які реалізувалися між сторонами носять цивільно-правовий характер. Винагорода адвоката за надані ним послуги БВПД не є заробітною платою і не прирівнюється до неї, не закріплена трудовим договором і не регулюється положеннями Кодексу законів про працю України, а тому доводи відповідача з приводу застосування у даному випадку положень статті 1215 Цивільного кодексу України є безпідставними.

Позивач вказав, що із думкою відповідача не можна погодитись, адже розрахунки розміру винагороди адвоката за надання БВПД складені безпосередньо відповідачем і у поданих позивачу розрахунках міститься зазначена відповідачем інформація про складені ним запити, які відповідач розцінює як документи процесуального характеру. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

21.10.2019 року на адресу суду спрямовано заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач вказав, що подаючи акти надання БВПД, ним включено адвокатські запити, які відображені як складені документи процесуального характеру, що в свою чергу на момент подання актів надання БВПД відповідало Методиці №465 від 17.09.2014 року, оскільки визначення процесуальних документів фактично відбулося у зв`язку із прийняттям нової редакції Цивільного процесуального кодексу України, який почав діяти з 15.12.2017 року. Подання адвокатських запитів про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту, вимагає затрати часу на його підготовку, засвідчення копій які до нього додаються та фактично і є представництвом інтересів клієнта в тій чи ін. установі чи підприємстві. Вважає, що адвокатський запит є документом процесуального характеру, який поданий в інтересах клієнта та відповідно має бути оплачений відповідачем і, що оплата за підготовку таких документів (адвокатських запитів) та відображення їх у формулі із застосуванням коефіцієнта К пд. інш - (кількість складених та поданих документів процесуального характеру) не може тлумачитися як подвійна оплата послуг адвоката. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання директором Регіонального центру Мунтяну А.П. спрямовано на адресу суду заяву з проханням проводити судове засідання у відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання спрямував на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги не визнає, підтримує в повному обсязі поданий відзив на позовну заяву, в задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Координаційний центр з надання правової допомоги в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання спрямував заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (ас.142-143).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, ухвалив здійснювати судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що 11.03.2016 року між Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області в особі директора Мунтяну Аркадія Павловича та адвокатом Паланійчуком Валентином Петровичем (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16.09.2011 року № 482) укладено контракт № 48 предметом якого є зобов`язання адвоката за дорученням Центру надавати безоплатну вторинну правову допомогу, а Центр зобов`язався здійснювати оплату його послуг та відшкодовувати витрати, пов`язані з наданням безоплатної вторинної правової допомоги. Контракт строком до 31 грудня 2016 року, а в частині оплати послуг та відшкодування витрат - до завершення виконання доручень, виданих на підставі цього контракту, здачі звітів, проведення повного розрахунку (а.с.17-18).

06.09.2016 року Кельменецьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокату Паланійчуку В.П. видано доручення № 64 для надання БВПД гр. ОСОБА_5 у справі про визнання права на спадкове майно (а.с.22).

18.07.2017 року адвокатом Паланійчуком В.П. подано звіт згідно виконаного доручення, а саме Розрахунок розміру винагороди адвоката за надання БВПД на суму 1010,40 грн., Розрахунок витрат пов`язаних з наданням БВПД на суму 359,85 грн., копії вчинених адвокатських запитів та довідку від 18.07.2017 року про відсутність правових підстав звернення до суду (а.с. 23-33).

20.10.2017 року між Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області в особі директора ОСОБА_1 та адвокатом Паланійчуком В.П. підписано та затверджено Акт надання БВПД № 1209 на суму 1370 грн. з яких сума в розмірі 1010,40 грн. розмір винагороди за надання БВПД, сума в розмірі 359,85 грн. розмір витрат, пов`язаних з наданням БВПД (а.с.21).

07.11.2017 року згідно платіжного доручення №1210 Регіональним центром перераховано адвокату Паланійчуку В.П. оплату послуг адвоката згідно вищезазначеного Акту №1209 від 20.10.2017 року грошову суму в розмірі 1370,25 грн. (а.с.58).

Крім цього, 06.09.2016 року Кельменецьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокату Паланійчуку В.П. видано доручення № 63 для надання БВПД гр. ОСОБА_4 у справі про визнання права на спадкове майно (а.с.35).

18.07.2017 року адвокатом Паланійчуком В.П. подано звіт згідно виконаного доручення, а саме Розрахунок розміру винагороди адвоката за надання БВПД на суму 1263,00 грн., копії вчинених адвокатських запитів та довідку від 18.07.2017 року про відсутність правових підстав звернення до суду (а.с. 36-47).

20.10.2017 року між Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області в особі директора ОСОБА_1 та адвокатом Паланійчуком В.П. підписано та затверджено Акт надання БВПД № 1210 на суму 1263,00 грн. (а.с.34).

07.11.2017 року згідно платіжного доручення №1210 Регіональним центром перераховано адвокату Паланійчуку В.П. оплату послуг адвоката згідно вищезазначеного Акту №1210 від 20.10.2017 року грошову суму в розмірі 1263,00 грн. (а.с.59).

Разом з цим, 10.10.2016 року Чернівецьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокату Паланійчуку В.П. видано доручення № 173 для надання БВПД гр. ОСОБА_7 у справі щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та допомоги по тимчасовій непрацездатності (а.с.49).

20.11.2017 року адвокатом Паланійчуком В.П. подано звіт згідно виконаного доручення, а саме Розрахунок розміру винагороди адвоката за надання БВПД на суму 757,80 грн., копії вчинених адвокатських запитів, відповідей на запити та довідку від 23.10.2017 року про відсутність правових підстав звернення до суду (а.с. 50-57).

18.12.2017 року між Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області в особі директора ОСОБА_1 та адвокатом Паланійчуком В.П. підписано та затверджено Акт надання БВПД № 1491 на суму 757,80 грн. (а.с.48).

18.12.2017 року згідно платіжного доручення №1491 Регіональним центром перераховано адвокату Паланійчуку В.П. оплату послуг адвоката згідно вищезазначеного Акту №1491 від 18.12.2017 року грошову суму в розмірі 757,80 грн. (а.с.60).

26.04.2019 року Координаційним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги за результатами планового внутрішнього аудиту діяльності Регіонального центру за період з 01.01.2015 року по 31.03.2019 року затверджено аудиторський звіт № 20.1-09/4 (а.с.97-124).

Згідно зазначеного звіту встановлено зайво нараховані та виплачені винагороду адвокатам на загальну суму 9659,15 грн. у зв`язку з недотриманням вимог пункту 6 Методики № 465 та прийнято рекомендації до цього звіту щодо усунення виявлених недоліків.

Зокрема, з додатку №1 до рекомендацій зазначено аудиторськонго звіту вбачається, що адвокату Паланійчуку В.П. згідно акту №63 нараховано 1263,00 грн., підлягала сплаті сума в розмірі 252,60 грн., тобто зайво перерахована сума в розмірі 1010,40 грн.; згідно акта №64 нараховано 1370,25 грн., підлягала сплаті сума в розмірі 612,45 грн., тобто зайво перерахована сума в розмірі 757,80 грн.; згідно акта №173 нараховано 757,80 грн., підлягала сплаті сума в розмірі 252,60 грн., тобто зайво перерахована сума в розмірі 505,20 грн. (а.с.127 зворот).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оплата послуг та відшкодування витрат адвокатів здійснюється відповідно до Порядку оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу та Методики обчислення розміру, винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року №465.

Відповідно до пункту 4 Порядку виплата адвокатам винагороди за надану ними правову допомогу і відшкодування витрат, пов`язаних з наданням такої допомоги, здійснюються один раз на місяць не пізніше останнього робочого дня цього місяця на підставі доручення та акта надання безоплатної вторинної правової допомоги з відповідними додатками, складеного за формою, затвердженою Мін`юстом. Адвокат подає складений ним акт до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у строки, визначені у контракті (договорі).

Наказом Міністерства юстиції України від 16 жовтня 2014 року № 1702/5 «Про затвердження форми акта надання безоплатної вторинної правової допомоги та додатків до нього», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 жовтня 2014 року за № 1281/26058, затверджена форма акта надання безоплатної вторинної правової допомоги та додатків до нього. Форма акта надання безоплатної вторинної правової допомоги передбачає, зокрема, надання розрахунків розміру винагороди адвоката за відповідний вид захисту, який надає адвокат за дорученням.

Закріплений у статті 58 Конституції України принцип незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012).

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Постановою КМУ від 20 грудня 2017 року № 1049 внесено зміни до постанови КМУ від 17 вересня 2014 року № 465, зокрема у «Методику обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу» доповнено пунктом 1-2 такого змісту: «Для цілей цієї Методики документами процесуального характеру вважаються виключно документи, передбачені відповідними процесуальними кодексами».

Згідно з пунктом 1 параграфу 31 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950, акти Кабінету Міністрів набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено в таких актах.

Постанова КМУ від 17 вересня 2014 року № 465 не містить вказівку на зворотну дію в часі, а отже відповідно не суперечать змісту частини першої статті 58 Конституції України та статті 5 ЦК України.

Таким чином, оскільки 18.07.2017 року та 20.11.2017 року Регіональним центром прийнято звіти у адвоката Паланійчука В.П., підписано та затверджено акти надання БВПД на відповідні суми з вказівками про відсутність зауважень та скарг, щодо виконання адвокатом доручень, позивачем здійснено оплату послуг адвоката, суд прийшов до висновку, що сторонами узгоджено та підписано всі необхідні документи та відповідно вчинено дії на їх підтвердження згідно чинного законодавства.

Враховуючи ту обставину, що предметом розгляду даної справи є повернення зайво нарахованої та виплаченої винагороди адвокатова за надання БВПД за період липень-листопад 2017 року, на момент виникнення правовідносин сторони керувалися Методикою, яка діяла в редакції від 01.01.2017 року і чинне законодавство не містило чіткої вказівки, що документами процесуального характеру вважаються виключно документи, передбачені відповідними процесуальними кодексами, керуючись принципом правової визначеності, як одного із елементів верховенства права.

Крім того, зазначені грошові суми є засобом до існування і не підлягають поверненню в силу положень ст.1215 ЦК України, оскільки виплачені відповідачу юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та недобросовісності з боку відповідача.

Згідно п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти й інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За положеннями ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідност. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що посилання позивача на безпідставно набуті відповідачем кошти за адвокатські запити, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області в особі директора ОСОБА_1 про стягнення з адвоката Паланійчука Валентина Петровича, зайво нарахованої та виплаченої винагороди за надання БВПД у розмірі 2273,40 гривні 40 коп. до Державного бюджету України - необхідно відмовити за безпідставністю таких вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст. 3, 5, 1215 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області в особі директора ОСОБА_1 про стягнення з адвоката Паланійчука Валентина Петровича, зайво нарахованої та виплаченої винагороди за надання БВПД у розмірі 2273,40 гривні 40 коп. до Державного бюджету України, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Чернівців або безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Волошин С.О.