ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/3359/18

провадження № 22-ц/4809/1455/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач - Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2019 року у складі судді Драного В.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позову посилалось на те, що за період з 01.04.2012 ОКВП «Дніпро-Кіровоград», яке є правонаступником прав та обов`язків КП Кіровоградське водопровідно - каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради, надало відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку та видачею абонентської книжки, які відповідачем оплачені не були у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.

Посилаючись на вказані обставини позивач, з урахуванням уточнень до позову, просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4903,52 грн., що утворилась станом на 28.08.2018 і складається із заборгованості з централізованого водопостачання та водовідведення - 2936,10 грн., індексу інфляції - 1588,78 грн. та 3% річних - 378,64 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі - 2159,40 грн., індекс інфляції - 932,83 грн. та 3% річних - 233,40 грн., а всього - 3325,63 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що при вирішенні даної справи судом першої інстанції не надано належну правову оцінку її запереченням проти позову і зібраним у справі доказам.

Зокрема, зазначає, що суд не надав належної оцінки акту обстеження від 14.04.2015 року, який не є належним доказом, оскільки не був підписаний нею як споживачем послуг і відповідно не може бути доказом самовільного підключення її квартири до послуг водопостачання до водовідведення, а тому нарахування заборгованості з дня складання акту до укладання договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, яке відбулося 23.11.2016 є неправомірним. Також, позивач, змінюючи розмір позовних вимог, безпідставно залишив сталою заборгованість із 3% та інфляційних втрат.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзивів на апеляційну скаргу ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зазначає, що рішення ухвалено з додержання норм процесуального та матеріального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Посилання відповідача на незаконність акта обстеження від 14.04.2015 є необґрунтованою. Також, зменшивши розмір вимог, позивач, відповідно, зменшив й розмір 3% річних та інфляції.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

ОКВП «Дніпро-Кіровоград», яке з 01.04.2012 року є правонаступником прав і обов`язків КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

ОСОБА_1 проживає і є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно договору купівлі-продажу квартири від 22.01.2010 року.

07.09.2011 ОСОБА_1 звернулася до позивача з заявою про відключення та опломбування запірних вентилів зазначеної квартири.

Відповідно акту обстеження від 20.09.2011, складеного КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», окрім інших, у квартирі АДРЕСА_2 водопровідні труби відсутні, квартира непридатна для проживання.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення, з січня 2010 по березень 2015 року включно, нарахування за водопостачання та водовідведення не здійснювались.

14.04.2015 контролером ОКВП «Дніпро - Кіровоград» під час проведення обстеження за адресою: АДРЕСА_2 і кв. НОМЕР_2 , виявлено самовільне підключення до центрального водопостачання та водовідведення, про що складено акт обстеження, який підписаний контролером та скріплений печаткою ОКВП «Дніпро - Кіровоград».

На підставі вказаного акту з квітня 2015 року почалися нарахування за надані послуги водопостачання та водовідведення за нормою водоспоживання розрахунку на одну особу, що підтверджується розрахунком заборгованості.

23.11.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_5 , згідно якого підприємство зобов`язалось надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач своєчасно їх оплачувати.

Згідно акту № 149 від 12.01.2017 року складеного ОКВП «Дніпро - Кіровоград» за адресою: АДРЕСА_5 , встановлено та опломбовано лічильник води.

Нарахування за надані послуги водопостачання та водовідведення за нормою водоспоживання розрахунку на одну особу у квартирі почались у квітні 2015 року, на підставі акту про обстеження від 14.04.2015 і закінчились 12.01.2017 з моменту опломбування водолічильника.

З 12.01.2017 нарахування здійснювалися за показниками водолічильника.

Підприємство в повному обсязі виконувало свої зобов`язання по наданню послуг, відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконувала, що підтверджено розрахунком заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення за період з квітня 2015 по квітень 2017 року, за адресою: АДРЕСА_5 , особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с.7-8)

За таких обставин, борг відповідача перед позивачем за період з квітня 2015 року по 28.08.2018 року становить 2159,40 грн, індекс інфляції в розмірі 932,83 грн та 3 % річних в розмірі 233,40 грн.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Предметом спору є стягнення з відповідача плати за послуги водопостачання та водовідведення.

Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі змісту позовних вимог убачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з серпня 2008 року по серпень 2018 року включно у розмірі в розмірі 2936,10 грн, індекс інфляції - 1588,78 грн та 3% річних - 378,64 грн.

Проте заявлені вимоги не ґрунтуються на законі та доказах.

Так, ураховуючи, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 набула 22.01.2010, тому відсутні підстави для нарахування плати за послуги з водопостачання за період з липня 2008 року по січень 2010 року.

Також, через відсутність в зазначеній квартирі водопровідних труб, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» нарахування за водопостачання та водовідведення з січня 2010 по березень 2015 року не здійснював.

Що стосується заборгованості за водопостачання та водовідведення, яка утворилася за період з квітня 2015 року по 12 січня 2017 року, то вона безпідставно нарахована за нормою водоспоживання розрахунку на одну особу.

Як встановлено судом, 14.04.2015 контролером ОКВП «Дніпро-Кіровоград» під час проведення обстеження за адресою: АДРЕСА_2 і кв. НОМЕР_2 , виявлено самовільне підключення до центрального водопостачання та водовідведення, про що складено акт обстеження, який підписаний контролером та скріплений печаткою ОКВП «Дніпро - Кіровоград».

Споживач ОСОБА_1 заперечує проти змісту зазначеного акту, зазначаючи, що вона самовільно не підключала квартиру до водопостачання у 2015 році, а здійснила це на підставі договору від 23.11.2016, укладеного з позивачем та відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 . Крім того, вона не була присутньою при складанні цього акту.

Колегія суддів погоджується з такими доводами позивача.

Відповідно до п.10.4.5. Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №30 від 05.07.1995 «Про затвердження Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України», в редакції чинній станом на 14.04.2015, у разі виявлення самовільного приєднання абонента до системи водопостачання, а також самовільних робіт на водопровідному вводі складають двосторонній акт для притягнення винуватців до відповідальності і стягнення плати за воду згідно з Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України.

Оскільки акт не є двостороннім, а саме не підписаний споживачем та без зазначення у ньому, що ОСОБА_1 відмовилася його підписувати тощо, то він не відповідає вимогам зазначеним у п.10.4.5. згаданого Наказу і не може бути належним доказом самовільного приєднання абонента до системи водопостачання та, відповідно, підставою для стягнення заборгованості за водопостачання в період з квітня 2015 року по 12 січня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача зазначила, що з 12 січня 2017 року заборгованість споживача перед ОКВП «Дніпро - Кіровоград» за надані їй послуги відсутня.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до постановлення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з підстав передбачених п.4 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Про судові витрати

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на користь ОСОБА_1 2643 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, інфляційних втрат й трьох процентів річних.

Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на користь ОСОБА_1 2643 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко