У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Бабаєвої Ольги Олександрівни, подану в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Центр надання адміністративних послуг Деснянської районної державної адміністрації в м. Києві про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Бабаєву О.О., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Центр надання адміністративних послуг Деснянської районної державної адміністрації в м. Києві про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Разом із позовною заявою представником позивача - адвокатом Бабаєвою О.О., було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

-заборонити будь - яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ;

-заборонити будь - яким іншим особам реєструватися в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 як в місці постійного проживання та заборонити органам реєстрації місця проживання, в тому числі, органам ЦНАП вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь - яких третіх осіб у даній квартирі як в місці постійного проживання.

В обґрунтування даної заяви сторона позивача посилається на те, що ОСОБА_1 є власником 1/1 житлового приміщення, а саме, трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, позивачу в доступі до даної квартири було відмовлено. Позивачем були здійснені дії щодо надіслання кожному з відповідачів письмової вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації. А також, позивач звертався до третьої особи з заявою про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, але йому було відмовлено в цьому.

Позивач зазначає в своїй заяві, що необхідність забезпечення позову обумовлена тим, що квартирою фактично користуються невідомі позивачу як законному власнику даної квартири люди, які мають на руках правовстановлюючі документи на неї. Таким чином, існує велика ймовірність того, що на підставі вказаного правовстановлюючого документу відповідачі по справі, за час розгляду даної справи зможуть зареєструвати в даній квартирі інших осіб, вчинити дії щодо відчуження даної квартири. Необхідність забезпечення позову в такому вигляді, як зазначено в заяві необхідне для захисту законних прав та інтересів позивача, з метою уникнення будь - яких дій з боку відповідача, спрямованих на відчуження спірної квартири або реєстрації в ній інших осіб, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. У зв`язку з чим сторона позивача звертається до суду з даною заявою про забезпечення позову.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 153 ЦПК України вказана заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи надані докази до справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді від 16.10.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовне засідання по справі.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема шляхом забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що існує реальна загроза невиконання судового рішення тому заявлені вимоги про забезпечення позову в частині заборони будь - яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , а також, заборони органам реєстрації місця проживання, в тому числі, органам ЦНАП вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь - яких третіх осіб у даній квартирі як в місці постійного проживання є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому невжиття таких заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить їх права на судовий захист.

Що стосується вимоги про забезпечення позову шляхом заборони будь - яким іншим особам реєструватися в спірній квартирі, то суд приходить до висновку, що дана прохальна частина заяви про забезпечення позову є неконкретизованою та стосується невизначеного кола осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Бабаєвої Ольги Олександрівни, подану в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Центр надання адміністративних послуг Деснянської районної державної адміністрації в м. Києві про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Заборонити будь - яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

Заборонити органам реєстрації місця проживання, в тому числі, органам Центру надання адміністративних послуг вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь - яких третіх осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , як в місці постійного проживання.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа - Центр надання адміністративних послуг Деснянської районної державної адміністрації в м. Києві, адреса: 02225, м. Київ, пр. Маяковського, 29.

Суддя О.М. Панченко