КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Зотько Т.А.
Єдиний унікальний номер справи № 754/2490/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У лютому 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 13 вересня 2017 року о 19 год. 50 хв. по вул. Бальзака, 16 трапилась ДТП за участю транспортного засобу «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який в порушення вимог ПДР України, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення із транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та належного на праві приватної власності ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, а власниця автомобіля ОСОБА_2 матеріальних збитків.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також, позивач зазначала, що цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1363617, виданого ТДВ СТ «Домінанта», дійсного на дату ДТП, однак розпорядженням Нацкомфінпослуг від 07 червня 2018 року № 866 ліцензію ТДВ «СТ «Домінанта» на провадження господарської діяльності з надання послуг у сфері страхування - анульовано.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «HYUNDAI Santa Fe» реєстр. НОМЕР_2, виконаного за замовленням позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 42 088, 15 грн.

Позивач вказувала, що оскільки страхове відшкодування від страховика за Полісом ОСЦПВВНТЗ у встановленому законом порядку отримати неможливо, у зв`язку з позбавленням ліцензії, позивач звернулась до відповідача з позовом про стягнення на її користь фактично завданої шкоди у розмірі 42 088, 15 грн.

Відповідач ОСОБА_1 щодо вимог позову заперечував, в своїх поясненнях посилався на той факт, що обов`язок виплати страхового відшкодування покладається безпосередньо на страховика, з яким він уклав договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в загальному розмірі 41 088,15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1921 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення страхового відшкодування у розмірі 42 088, 15 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що 13 вересня 2017 року о 19 год. 50 хв. по вул. Бальзака, 16 трапилась ДТП за участю транспортного засобу «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який в порушення вимог ПДР України, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення із транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та належного на праві приватної власності ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, а власниця автомобіля ОСОБА_2 матеріальних збитків.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1363617, виданого ТДВ СТ «Домінанта» (а.с. 7).

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 07 червня 2018 року № 866 ліцензію ТДВ «СТ «Домінанта» на провадження господарської діяльності з надання послуг у сфері страхування анульовано (а.с. 8-9).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «HYUNDAI Santa Fe» реєстр. НОМЕР_2, виконаного за замовленням позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 42 088, 15 грн (а.с. 10-20).

Оскільки розпорядженням Нацкомфінпослуг від 07 червня 2018 року № 866 ліцензію ТДВ «СТ «Домінанта» на провадження господарської діяльності з надання послуг у сфері страхування анульовано, а позивач не зверталась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов висновку, що обов`язок із виплати страхового відшкодування у страховика не виник у зв`язку зі спливом встановленого законом часу, а відтак, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.33.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З роз`яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 своєї постанови від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вбачається, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

В суді першої інстанції встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка є страховим випадком згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1363617, виданого ТДВ СТ «Домінанта», сталася 13 вересня 2017 року. Ліцензію ТДВ «СТ «Домінанта» на провадження господарської діяльності з надання послуг у сфері страхування анульовано розпорядженням Нацкомфінпослуг від 07 червня 2018 року № 866.

Відповідач зазначав, що одразу після ДТП він повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, свого страховика ТДВ «СТ «Домінанта», представник якого прибув на місце ДТП та склав відповідний акт.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач зверталася до страховика із заявою про страхове відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Натомість, непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Доводи позивача щодо неможливості звернення до страхової компанії у зв`язку з припиненням її діяльності суд також оцінює критично. Так, відповідно до ст.20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Як визначено п. г) ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко