Справа № 158/2512/18
Провадження № 2/0158/28/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2019 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Корецької В.В.
за участю секретаря - Процик Л.В.
представника позивача Бондаренко ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3
представника відповідача СТ «Озерце» - Ройко С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Садівничого товариства «Озерце», Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання протиправними та скасування рішень правління та загальних зборів, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , Садівничого товариства «Озерце», Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання протиправними та скасування рішень правління та загальних зборів.
Позовні вимоги мотивує тим, що він є членом садівничого товариства «Озерце» з 2007 року, в його користуванні перебувають земельні ділянки № НОМЕР_1 , та № НОМЕР_2 , площею 0,06 га кожна, яка знаходиться на території даного садівничого товариства. Зазначає, що певний період часу він не користувався вказаними земельними ділянками, у зв`язку із їх затопленням, за рахунок істотного підвищення рівня ґрунтових вод, а тому допустив прострочку по сплаті членських внесків, внаслідок чого його у 2016 році було виключено зі складу членів СТ «Озерце», а земельні ділянки, які перебували в його користуванні вилучено.
Зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 року його було поновлено в складі членів СТ «Озерце» та визнано протиправним рішення щодо його виключення з наступним вилученням вищевказаних земельних ділянок.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче провадження.
27.03.2019 року ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області закрито підготовче провадження по даній справі та призначено до судового розгляду по суті.
16.09.2019 року від представника відповідача СТ «Озерце» - Ройка С.М. до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого, останній зазначив, що протокол засідання правління №2 від 31.03.2016 року не був затверджений Загальними зборами СТ «Озерце» в порушення ст. 15 Закону України «Про кооперацію», відповідно прийняті рішення про виділення земельних ділянок, зафіксовані в ньому, та не мають юридичної сили. У зв`язку з наведеним позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.
Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Бондаренко В.Г. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лавренчук О.В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Представник відповідача СТ «Озерце» - Ройко С.М. у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення.
Представник Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Заслухавши пояснення сторін по справі, кожного зокрема, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.
Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_4 був членом СТ «Озерце» і у нього, як у члена садівничого товариства, перебували в користуванні земельні ділянки № НОМЕР_1 та №499 площею 0,06 га кожна, цільовим призначенням яких було ведення садівництва.
У судовому засіданні також встановлено, що на підставі протоколу засідання правління садівничого товариства «Озерце» від 13.02.2016 року було вирішено питання про виключення боржників, в тому числі позивача, зі складу членів СТ «Озерце», з наступним вилученням земельних ділянок, які перебували в їхньому користуванні.
Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 року вирішено: визнати протиправним та скасувати рішення СТ «Озерце», про виключення ОСОБА_4 зі складу членів садівничого товариства «Озерце» з наступним вилученням земельних ділянок № НОМЕР_1 та №499 площею 0,06 га кожна, що перебували в його користуванні, яке оформлене протоколом засідання правління від 09.02.2016 року; визнати протиправним та скасувати рішення загальних зборів садівничого товариства «Озерце» від 13.02.2016 року, оформлене протоколом № 1 загальних зборів СТ «Озерце» про затвердження вказаного в п. 1 прохальної частини даної позовної заяви протоколу засідання правління від 09.02.2016 року про виключення зі складу членів садівничого товариства «Озерце» ОСОБА_4 з наступним вилученням земельних ділянок № НОМЕР_1 та №499 площею 0,06 га кожна, що перебували в його користуванні; поновити ОСОБА_4 в числі членів садівничого товариства «Озерце»; стягнути з СТ «Озерце» в користь ОСОБА_4 640 грн. судових витрат /а.с.19-21/.
Крім того, згідно протоколу засідання правління СТ «Озерце» від 31.03.2016 року ОСОБА_2 прийнято в члени СТ «Озерце» та виділено земельну ділянку для ведення садівництва № НОМЕР_1 , площею 0,06 га, вилучену у ОСОБА_4 /а.с.8/.
Рішенням Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №6/10 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 » від 10.06.2016 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,06 га для ведення індивідуального садівництва в СТ «Озерце», яка знаходиться в межах населеного пункту с. Кульчин, Ківерцівського району Волинської області /а.с.11/.

Також судом встановлено, що рішенням Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №10/13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 » від 29.09.2016 року затверджено останній технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 » від 10.06.2016 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,06 га для ведення індивідуального садівництва в СТ «Озерце», яка знаходиться в межах населеного пункту с. Кульчин, Ківерцівського району Волинської області СТ «Озерце» Жидичинської сільської ради, передано останній у приватну власність земельну ділянку площею 0,0600 га для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер :03:001:1747 /а.с.12/.

Як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №140462717 від 05.10.2018 року земельна ділянка площею 0,06 га, для індивідуального садівництва, яка знаходиться в с. Кульчин, Ківерцівського району Волинської області, кадастровий номер :03:001:1747 належить відповідачу ОСОБА_2 /а.с.13-14/.

Приписами статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

За змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно із ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено такий вид землевпорядної документації, як «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Згідно пункту 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України з питань земельних ресурсів від 18.05.2010 №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 за №391/17686 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 20.05.2014 року у справі №К/9991/68983/12, встановив, що встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою (постанова ВАСУ від 20.05.2014 року у справі № К/9991/68983/12.

Зокрема, прийняті рішення Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області №6/10 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 » від 10.06.2016 року та №10/13 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 » від 29.09.2016 року є правозастосовчими ненормативними актами індивідуальної дії, які за юридичними наслідками констатують факт надання згоди та вичерпали свою дію внаслідок їх виконання (є виконаними в силу самого факту їх прийняття).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 11.11.2014 року у справі № 21-405а14 встановила: «Позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах».

Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, встановлено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України зазначені висновки мають бути врахованими судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

З врахуванням вищевикладеного суд позбавлений можливості скасувати рішення Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №10/13 від 29.09.2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 » в частині затвердження відповідачу технічної документації із землеустрою земельної ділянки та надання у приватну власність земельної ділянки в межах населеного пункту с. Кульчин на території СТ «Озерце», площею 0,06 га з кадастровим номером :03:001:1747 для ведення індивідуального садівництва, оскільки вищезазначене рішення Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №10/13 від 29.09.2016 року є актом одноразового застосування і не може бути зміненим чи скасованим.

Окрім того, Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обгрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За вимогами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що належить ОСОБА_2

Наведене свідчить, що відповідач, ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку на підставі та у спосіб чинного законодавства.

Тобто, вказана земельна ділянка на даний час належить відповідачу ОСОБА_2 перебуває у її приватній власності та знаходиться за межами компетенції СТ «Озерце».

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження представника позивача ОСОБА_4 адвоката Бондаренко В.Г. про те, що ОСОБА_4 поновлено в членах СТ «Озерце» на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 року у зв`язку із наступним.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Окрім того, згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, для виконання рішення суду, необхідно звернутися із виконавчим листом, який видав суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, до відповідного територіального органу ДВС України.

Варто також зазначити, що у ст. 430 ЦПК України зазначено вичерпний перелік рішень, які суд допускає до негайного виконання, до яких не відноситься рішення про поновлення в членах садівничого товариства.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, питання прийому в члени кооперативу врегульовано умовами Статуту СТ «Озерце» в редакції від 29.08.2011 року та положеннями ст. 11 Закону України «Про кооперацію», згідно яких вступ до кооперативу, здійснюється на підставі аисьмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Позивачем ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів того, що вказане рішення суду в частині поновлення його в членах СТ «Озерце» було звернено до виконання, а також результати його виконання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень правління та загальних зборів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 41, 55, 121 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 78-81, 116, 123, 125, 126, 152, 153, 155 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 16, 31, 203, 321, 328, 373 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Садівничого товариства «Озерце», Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання протиправними та скасування рішень правління та загальних зборів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Бондаренко Віктор Геннадійович, адреса: м. Луцьк, вул. Кривий Вал, 31, офіс 204, Волинської області.

Відповідач Жидичинська сільська рада Ківерцівського району Волинської області, адреса: с. Жидичин, вул. Данила Галицького, 12, Ківерцівського району Волинської області.

Відповідач ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лавренчук Олександр Володимирович, адреса: АДРЕСА_3 3, АДРЕСА_4 .

Відповідач Садівниче товариство «Озерце», , адреса: м. Луцьк, вул. 8 Березня, 1, Волинської області.

Представник відповідача Садівниче товариство «Озерце» - Ройко Сергій Миколайович, адреса: м. Луцьк, вул. 8 Березня, 1, Волинської області.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення суду виготовлено 25.10.2019 року.