Справа №463/5151/19
Провадження №2/463/1402/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за період липень 2018р. в загальному розмірі 11625 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.02.2015р., з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 22/2008ЛФ від 04.04.2008р., в загальному розмірі 45972,25 грн. з яких 12 500 грн. тіло кредиту, 20 972,25 грн. проценти за користування кредитом та 12 500 грн. пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. На підставі такого рішення судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Личаківському ВДВС м. Львів, однак відповідачі ухиляються від виконання судового рішення. За умовами кредитного договору, в разі виникнення заборгованості з погашення кредиту та/або процентів за користування кредитом, через 14 днів з дня обумовленої дати сплати наведеної у п. 5.1 договору, позичальник сплачує додаткові проценти за користування коштами кредитодавця в розмірі 3 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За своєї природою такі кошти є неустойкою і за період липень 2018р. її загальний розмір становить 11625 грн., які просить стягнути в примусовому порядку.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.07.2019р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

У зв`язку з неявкою відповідачів та відсутністю підтверджень про отримання останніми копії ухвали про відкриття провадження, ухвалою суду від 02.09.2018р. розгляд справи відкладено.

Позивач скерував до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не скерували. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПКУ країни, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2008р. між КС «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 20 000 грн. на строк до 04.04.2010 року зі сплатою за користування кредитними коштами 0,13699 % від суми залишку кредиту, за кожен день користування (а.с.13-15).

В свою чергу, як встановлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014р. (а.с.3-8), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.02.2015р. (а.с.9-12), в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 04.04.2008р. між КС «Либідь» в особі Львівської філії та ОСОБА_5 П ОСОБА_6 М ОСОБА_6 і ОСОБА_4 укладено договори поруки № 22/2008ЛФ/1 та № 22/2008ЛФ/2 відповідно, за умовами яких поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору. В разі невиконання позичальником зобов`язань за договором, позичальник та поручителі відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. Згідно договору про відступлення права вимоги внаслідок прощення боргу від 29.03.2013р., до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за згаданим вище кредитним договором, укладеним між відповідачами і КС «Либідь». Як зазначено в п. 1.2 цього договору, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу цих прав (12 500 грн. тіла кредиту та 11 453,53 грн. процентів), а також ті, які в подальшому будуть виникати на підставі основного договору.

Цим же рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12 500 грн. тіла кредиту, 20 972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12 500 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на суму 45 972,25 грн.

Крім того, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 за Договором № 22/2008 ЛФ про надання кредиту від 04.04.2008 року 12 500 грн. тіла кредиту, 20 972,25 грн. процентів за користування кредитом та 12 500 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а всього на суму 45 972,25 грн.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, в разі виникнення заборгованості в погашенні кредиту та/або процентів за користування кредитом, через 14 днів з дня обумовленої дати сплати наведеної в п. 5.1 даного договору, позичальник сплачує додаткові проценти за користування коштами кредитодавця в розмірі 3 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Виходячи з характеру такого виду відповідальності позичальників, сплата цих коштів є неустойкою, що також встановлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014р. і що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Доказів про виконання відповідачами грошового зобов`язання, в тому числі судового рішення матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 554 ч.1 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із п. 2.1 договорів поруки, поручителі зобов`язуються відповідати перед кредитодавцем в повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань, що виникають з договору № 22/2008ЛФ від 04.04.2008р. Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що в разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання ч. 1 ст. 550 ЦК України.

В цивільному праві неустойка виконує дві основні функції. Вона є способом забезпечення виконання зобов`язання та наслідком його порушення. До моменту порушення зобов`язання неустойка виконує функцію забезпечення, тобто стимулює боржника до належного виконання. Якщо зобов`язання боржником порушене, стягнення неустойки є наслідком такого порушення.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду під час розгляду цивільної справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018р.) за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Однак, як зазначено в ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

В п. 3.2 рішення № 7-рп/2013 від 11.07.2013р. у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» Конституційний Суд України зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вище уже зазначалось, що за приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, тоді як згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2014р. заборгованість за тілом кредиту становить 12500 грн.

Виходячи з умов кредитного договору, саме на таку суму нараховується пеня.

Однак, обрахований позивачем розмір пені за період липень 2018р., тобто лише за 1 місяць в загальному становить 11625 грн., що практично дорівнює сумі заборгованість, на яку нараховується пеня.

З огляду на зазначене, виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності невиконаного грошового зобов`язання до наслідків, які спричинені допущеним порушенням, суд приходить до висновку, що розмір неустойки підлягає зменшенню до суми 100 грн., яка буде справедливим наслідком порушення відповідачами боргових зобов`язань протягом 1 місяця.

З огляду на зазначене, позов належить задовольнити частково, зменшивши розмір пені, яка підлягає стягненню до суми 100 грн.

При цьому, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018р. № 2478-VIII частину третю ст. 554 ЦК України викладено в новій редакції, згідно якої особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018р. № 2478-VIII, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

З огляду на зазначене, вказану суму належить стягнути в солідарному порядку зі всіх відповідачів одночасно, а не солідарно з боржника та окремо з кожного поручителя.

Оскільки позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, про що долучено копії відповідних документів (а.с.16), судовий збір за правилами ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,280-282ЦПК України, ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 509, 526, 534, 549, 550, 551, 554, 607, 610, 625, 627, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за період липень 2018 року в розмірі 100 грн. (сто грн.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 256,13 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 256,13 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 256,13 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Леньо С. І.