ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 641/4325/19

провадження № 22-ц/818/4691/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікова Ганна Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Ганни Володимирівни щодо складення розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 57992068 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Онупко М.Ю., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Ганни Володимирівни щодо складення розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 57992068.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його скаргу на дії державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 57992068 задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що він частково не згоден із розрахунком заборгованості по аліментам, які розраховані державним виконавцем по виконавчому провадженню № 57992068. Державним виконавцем необгрунтовано включено до розрахунку заборгованості період часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року включно, оскільки до 27.08.2015 року діяла редакція ч.1 ст. 194 СК України, в якій було зазначено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заявник вважає, що до правовідносин, які виникли до 28.08.2018 року (момент набуття чинності новою редакцією ч.1 ст. 194 СК України) має застосовуватися стара редакція Закону. ОСОБА_1 вказує, що він не повинен нести відповідальність за більш тривалий період часу згідно з законом, який набув чинності пізніше. Також зазначає, що державним виконавцем при розрахунку заборгованості по аліментам має бути враховані квитанції на загальну суму 4 900 грн., які сплачені ним на утримання дитини.

Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ткаченко А.О. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2019 року - залишити без змін. Зазначав, що копії квитанцій, які надав боржник, державним виконавцем не можуть бути зараховані як сплата аліментів, оскільки в них не можна розпізнати, що грошові кошти сплачувалися боржником на користь ОСОБА_2 як сплата аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 . Крім того виконавчий лист у спірних правовідносинах було пред`явлено стягувачем 28.12.2018 року, тому правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України в редакції Закону від 03.07.2018 року, де зазначено, що аліменти можуть біти стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Таким чином розрахунок заборгованості по аліментам, зроблений державним виконавцем по виконавчому провадженню № 57992068, відповідає вимогам закону.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника є безпідставними, а розрахунок заборгованості по аліментам, зроблений державним виконавцем по виконавчому провадженню № 57992068, здійснений відповідно до вимог Закону; копії квитанцій, які надав боржник, державним виконавцем не можуть бути зараховані як сплата аліментів, оскільки в них не можна розпізнати, що грошові кошти сплачувалися боржником на користь ОСОБА_2 як сплата аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.10.2012 року.

18 грудня 2012 року Комінтернівським районним судом міста Харкова був виданий виконавчий лист на виконання рішення суду від 18 грудня 2012 року.

Постановою державного виконавця від 28 січня 2015 року вищевказаний виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

28 грудня 2018 року стягувач ОСОБА_2 до Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області подала заяву, в якій просила прийняти до виконання виконавчий лист у справі №2020/11067/2012 від 18 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 . Зазначала, що аліменти не отримує з січня 2015 року.

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптіковою Г.В. від 16.01.2019 року ВП № 57992068 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2020/11067/2012 року виданого 18.12.2012 року.

Крім того державним виконавцем складений розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам відповідно до виконавчого листа № 2020/11067/2012 від 18.12.2012 року. За період з 01.05.2015 року по 01.05.2019 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 574 402,04 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановами старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптіковою Г.В. від 11.04.2019 року ВП № 57992068 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Харківському регіональному структурному підрозділі державного підприємства обслуговування повітряного руху, та у УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова. Зазначено, про здійснення відрахувань із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача, у розмірі 70% до виплати загальної суми боргу. Після утримання суми боргу, проводити стягнення в сумі ј частини заробітку боржника.

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптіковою Г.В. від 08.07.2019 року ВП № 57992068 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Матеріали справи також містять банківські квитанції № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., № від 11.11.2018 року на суму 900 грн., з яких вбачається, що платник ОСОБА_1 отримувачу ОСОБА_2 переказав грошові кошти на загальну суму 4 900 грн., призначення платежу у вказаних квитанціях зазначено «Перевод на карту ПриватБанка» (а.с.20-22).

Як на підставу вимог скарги ОСОБА_1 посилався на те, що при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженню № 57992068 державний виконавець протиправно включив до розрахунку період часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно). Крім того державним виконавцем мають бути враховані в якості сплати аліментів кошти, які були перераховані ним ОСОБА_2 по банківській квитанції № від 22.12.2018 року на суму 4000 грн., та по квитанції № від 11.11.2018 року на суму 900 грн. У зв`язку з цим просив суд зобов`язати старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікову Ганну Володимирівну здійснити новий розрахунок заборгованості, без включення до нього періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), а також врахувати банківські квитанції, що свідчать про перерахунок коштів в якості сплати аліментів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов).

Відповідно до ч. 3. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 ч. 9, ч. 14 ст. 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Згідно статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником.

Частиною 8 вищезазначеної статті визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Висновок суду першої інстанції про те, що державним виконавцем не можуть бути зараховані копії квитанцій, які надав боржник, як сплата аліментів, - відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки вони не свідчать про сплату на користь ОСОБА_2 саме аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із висновком суду про те, що державним виконавцем правомірно включено до розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 57992068 період часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 194 СК України, яка діяла на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у спірних правовідносинах, передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

03.07.2018 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесено зміни у частину першу статті 194 СК України, і наразі, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року по справі № 1-7/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

З матеріалів справи убачається, що обов`язок сплати аліментів у ОСОБА_1 виник 18 грудня 2012 року.

Станом на дату відкриття виконавчого провадження набули чинності зміни до ч.1 ст.194 СК України. Норма ч.1 ст.194 СК України в попередній редакції передбачала можливість стягнення за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. У даному виконавчому провадженні виконавчий лист стягувачкою був пред`явлений вперше у грудні 2012 року. Оскільки виконавчий документ був повернутий, повторно його пред`явлено до виконання у січні 2019 року.

Отже, до відносин, які виникли до внесення змін до ч.1 ст.194 СК України слід застосовувати строк в 3 роки.

Таким чином дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Ганни Володимирівни щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 57992068 в частині включення до розрахунку періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно), - є неправомірними, оскільки вказаний період часу знаходиться поза межами трирічного строку, встановленого ч.1 ст. 194 СК України (в редакції, що діяла до 28.08.2018 року).

Доводи апеляційної скарги в цій частині спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2019 року слід змінити. Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. Наявні підстави для визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Ганни Володимирівни щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 57992068 в частині включення до розрахунку періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно).В іншій частині в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2019 року - змінити.

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Ганни Володимирівни щодо складення розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 57992068 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лаптікової Ганни Володимирівни щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 57992068 в частині включення до розрахунку періоду часу з 01.05.2015 року по 27.08.2015 року (включно).

В іншій частині в задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 25.10.2019 року.