РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11436/19

пр. № 2/759/5281/19

07 жовтня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 10 450 грн. за договором № ЩП № 2105 від 21.05.2018 року, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768, 40 грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що 21.05.2018 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу № ЩП № 2105, за умовами якого продавець зобов`язується надати покупцеві комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а покупець зобов`язується прийняти цей комплекс згідно акту приймання передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму. Зі специфікації товару від 21.05.2018 року вбачається, що відповідачем обрано та замовлено комплекс по догляду, що підтверджується підписом відповідача. Відповідач комплекс по догляду отримала, претензій щодо отриманого набору по догляду та щодо виконання продавцем своїх обов`язків не мала, про що свідчить підпис відповідача. Загальна вартість комплексу становила 27 405 грн. Сторони дійшли згоди, відповідно до договору, що відповідач здійснює розрахунки за договором не пізніше 21.03.2019 року, сплачуючи щомісячно обов`язкові платежі. Оскільки відповідач припинила вносити щомісячні обов`язкові платежі, станом на день звернення до суду заборгованість становить 10 450 грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до частини 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Святошинського районного судді м. Києва від 27.06.2019 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження у справі від 27.06.2019 року разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялись за зареєстрованим місцем проживання (перебування) останньої.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до норм статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 21.05.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеного договір № ЩП № 2105 (надалі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору сторона 1 (ФОП ОСОБА_1) зобов`язується надати клієнту ( ОСОБА_2 ) комплекс товарів та послуг для шкіри обличчя, а клієнт зобов`язується прийняти цей комплекс по догляду згідно акту приймання - передачі та сталити за нього визначену договором грошову суму.

Згідно з пунктом 1.2 Договору під комплексом по догляду мається на увазі: продаж набору косметики та надання допоміжних супроводжуючих косметологічних послуг.

Відповідно до Переліку № 1 (специфікація) покупцем ОСОБА_2 обрано та замовлено комплекс по догляду на загальну суму 27 405,00 грн., про що свідчить підпис останньої.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу косметику та супроводжуючі косметологічні послуги, відповідно до вимог п. 2.1 договору, про що свідчить підписаний сторонами Акт приймання-передачі згідно переліку №1. Відповідач не надала суду заперечень проти зазначених обставин і не оспорила договір або факт отримання товару та послуг.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Розділом 5 Договору сторони погодили загальну вартість комплексу, яка складає 27 405,00 грн.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що перший платіж покупець вносить в сумі 4 000 грн. до 21.06.2018 року.

На виконання вимог Договору відповідач здійснила часткову оплату отриманого товару та послуг на загальну суму 6 600 грн., що підтверджується товарними чеками № 237 від 14.06.2018 року, № 197 від 24.05.2018 року, № 185 від 21.05.2018 року (а.с. 11-12).

З пункту 5.4 Договору вбачається, що залишок вартості комплексу в розмірі 23 405 грн. клієнт сплачує рівними платежами у сумі 2 341 грн. протягом 10 місяців.

Пунктом 5.5. Договору встановлено, що оплата здійснюється не пізніше 21 числа кожного місяця.

Клієнт повністю розраховується за комплекс по догляду не пізніше 21.03.2019 року (пункт 5.6 Договору).

10.08.2018 року ФОП ОСОБА_1 на адресу покупця - ОСОБА_2 направляв претензію № 6 щодо необхідності виконання умов укладеного договору № ЩП № 2105 від 21.05.2018 року. Однак зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, оскільки відповідач не виконала належним чином покладені на неї зобов`язання за договором № ЩП № 2105 від 21.05.2018 року, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість в розмірі 10 450,00 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Стягувач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя: Я.Р. Марко