ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/864/19

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1210/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Вінгаль В.М., Євстафіїва О.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2019 року про повернення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину, стягнення грошових коштів і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 134679 грн, які входять до складу спадщини після батька ОСОБА_3 , і були отримані відповідачем при продажі в день смерті належного батьку нерухомого майна на умовах п.1 Договору купівлі-продажу жилого будинку від 27 липня 2018 року; стягнути з ОСОБА_1 19797 грн 82 коп. за користування належними позивачу на праві спадщини грошовими коштами у сумі 134679 грн за період з 27 липня 2018 року (дня відкриття спадщини) і до дня його звернення до суду 22 травня 2019 року, виходячи з облікової ставки НБУ, тобто на протязі 300 днів; стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 12390 грн 47 коп., пов`язані зі знеціненням грошових коштів, за весь час утримання відповідачем в своєму володінні за період з 27 липня 2018 року по 22 травня 2019 року належних позивачу на праві спадщини грошових коштів; стягнути з відповідача 200000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін - ОСОБА_3 . В день відкриття спадщини, а саме 27 липня 2018 року, ОСОБА_1 від імені батька було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 . Згідно експертного висновку від 27 липня 2018 року, складеного ТОВ «Київський інститут оціночної діяльності», вартість нерухомого майна була встановлена у розмірі 269358 грн. Позивач вважає, що кошти в сумі 269358 грн, які були сплачені на умовах договору батьку готівкою в день відкриття спадщини, в якості оплати від продажу належного батьку нерухомого майна, є такими, що входять до складу спадщини, незважаючи на те, що були отримані відповідачем ОСОБА_1 Вказує, що відповідач, який в межах договору купівлі-продажу, укладеного 27 липня 2018 року, представляв інтереси батька, як власника нерухомого майна, після отримання грошових коштів, які фактично були сплачені батьку, заволодів ними, неправомірно привласнивши їх після отримання, не визнаючи при цьому права позивача, як спадкоємця першої черги за законом, на зазначені грошові кошти батька, які залишилися після його смерті, з дня відкриття спадщини.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2019 року відкрито провадження за даною позовною заявою та призначено підготовче засідання до розгляду.

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля Опель Омега, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 у порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що становить 71 852 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін і після її смерті відкрилась спадщина, яку в порядку ст.1268 ЦК України отримав батько сторін - ОСОБА_3 . Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини домогосподарства в АДРЕСА_1 та автомобіль Опель Омега, 2000 року випуску, який зареєстрований як на власника на ОСОБА_4 Батько за життя свідоцтво про право на спадщину на автомобіль не оформив, тому на даний час автомобіль так і зареєстровано за матір`ю. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з вищезазначеного автомобіля. Спадкоємцями є сторони по 1/2 частині, проте отримати спадщину позивач за зустрічним позовом не може, оскільки автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_2 , тому просить стягнути 1/2 вартості автомобіля.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2019 року відмовлено в об`єднанні в одне провадження зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації з первісним позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину, стягнення грошових коштів і відшкодування моральної шкоди.

Суд виходив з того, що задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, а тільки затягне та ускладнить розгляд справи.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, а зустрічну позовну заяву за його позовом до ОСОБА_2 повернути до Козелецького районного суду для об`єднання в одне провадження по справі №740/864/19.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не прийняв до уваги те, що і первісний позов, і зустрічна позовна заява взаємопов`язані між собою, так як виникають із одних правовідносин, а саме: визнання права на спадкове майно, що у даному випадку спір існує між одними і тими ж сторонами та обидва позови об`єднані спільними доказами.

Особа, яка подає апеляційну скаргу, вважає, що суд по надуманій причині не прийняв зустрічного позову до розгляду з первісним позовом, знехтував його правами, став на бік позивача, який свідомо змушує суд розглядати декілька однорідних позовів у різних провадженнях, тим самим примушуючи відповідача витрачати кошти на судові витрати та затягувати розгляд усіх справ.

Особа, яка подає апеляційну скаргу, вказує, що відмовляючи у об`єднанні зустрічного позову суд не вказав про повернення зустрічної позовної заяви та не вирішив питання про повернення сплаченого судового збору, адже позивач за зустрічним позовом не може подати даний позов як самостійну позовну заяву до Козелецького суду у зв`язку з правилами підсудності. Зауважує, що суд позбавив його права на оскарження даної ухвали зазначивши, що дана ухвала оскарженню не підлягає.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що 10 липня 2019 року він подав заяву про об`єднання даної справи та справи №740/1853/19 в одне провадження, але ніякої ухвали на це клопотання не отримав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечив проти скарги та просив постановити законне рішення за результатами розгляду, яке дозволить суду якісно розглянути справу №740/864/19 за його позовом до ОСОБА_1 без її затягування поза межі будь-яких розумних строків та штучного її обтяження надмірною кількістю документів, дослідження численних питань, які не мають жодного відношення до предмету позову, значного розширення кола учасників справи.

Доводи відзиву зводяться до того, що дана апеляційна скарга подана на ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду; апеляційна скарга підписана ОСОБА_5 без додання довіреності та договору, які б підтверджували повноваження представника на підписання скарги; зустрічна позовна заява є зовсім іншою по відношенню до зустрічної позовної заяви, яка подавалась відповідачем раніше і копія якої знаходиться в матеріалах справи №740/864/19, а відповідачем в апеляційній скарзі завлено вимогу про об`єднання судом в одному провадженні з первісним позовом не тієї зустрічної позовної заяви, яка була предметом розгляду в судовому засіданні 12 серпня 2019 року, а іншої, нової вимоги; подання відповідачем зустрічної позовної заяви від 14 травня 2019 року грубо суперечить вимогам ч.1 ст.193 ЦПК України, оскільки зустрічним позов подано після спливу строку для надання відзиву; недоцільно розглядати первісний і зустрічних позови, оскільки це буде затягувати розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до залучення нових учасників процесів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Тобто, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, вимоги є такими, що виникають з одних правовідносин; є доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Доводи апеляційної скарги, що суд не прийняв до уваги те, що і первісний позов, і зустрічна позовна заява взаємопов`язані між собою, так як виникають із одних правовідносин, а саме: визнання права на спадкове майно, не заслуговують на увагу, оскільки хоча вимоги первинного та зустрічного позовів хоча і виникають із правовідносин спадкування, проте кожен зі спадкоємців заявив різні вимоги. Так, ОСОБА_2 заявив позов про визнання права на спадщину - кошти від продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідно стягнення грошової компенсації за 1/2 частину спадкового майна, компенсації за користування коштами, відшкодування моральної шкоди, а ОСОБА_1 заявлено вимоги про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля Опель Омега.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що спільний розгляд даних вимог затягне та ускладнить розгляд справи судом, а задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, про те, що суд по надуманій причині не прийняв зустрічного позову до розгляду з первісним позовом, знехтував його правами, став на бік позивача, який свідомо змушує суд розглядати декілька однорідних позовів у різних провадженнях, у зв`язку з безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги, що відмовляючи у об`єднанні зустрічного позову суд не вказав про повернення зустрічної позовної заяви, що суд позбавив його права на оскарження даної ухвали зазначивши, що дана ухвала оскарженню не підлягає, підтверджуються змістом ухвали суду, однак такі доводи не містять підстав для скасування оскарженої ухвали, оскільки можуть бути усунуті шляхом виправлення описки, не впливають на установлені судом обставини щодо відсутності необхідності у об`єднанні зустрічного позову з первинним.

Доводи апеляційної скарги, що суд не вирішив питання про повернення сплаченого судового збору, адже позивач за зустрічним позовом не може подати даний позов як самостійну позовну заяву до Козелецького суду у зв`язку з правилами підсудності, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на нормах закону, адже за приписами ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається саме за клопотанням особи, яка його сплатила. ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про повернення сплаченого ним судового збору.

Доводи апеляційної скарги, що 10 липня 2019 року він подав заяву про об`єднання даної справи та справи №740/1853/19 в одне провадження, але ніякої ухвали на це клопотання не отримав, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність ухвали суду про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 .

Згідно статті 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України.

Слід звернути увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом в загальному порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви заявнику, а тому ухвала суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

В той же час, заперечення ОСОБА_2 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо недоцільності розглядати первісний і зустрічний позови, оскільки це буде затягувати розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, є слушними і такими, що судом апеляційної інстанції приймаються до уваги.

Проте, доводи відзиву, що дана апеляційна скарга подана на ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду не заслуговують на увагу, оскільки, згідно до ч.3 ст.194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи. В той же час вбачається, що судом було відмовлено в об`єднанні зустрічного позову, хоча процесуальними нормами визначено повернення зустрічного позову. Проте дана обставина також не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Доводи відзиву, що апеляційна скарга підписана ОСОБА_5 без додання довіреності та договору, які б підтверджували повноваження представника на підписання скарги також не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч.4 ст.62 ЦПК повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Матеріали справи містять оригінал ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Чернігівському апеляційному суді адвокатом Гринь Л.В. (а.с.182).

Доводи відзиву, що зустрічна позовна заява є зовсім іншою по відношенню до зустрічної позовної заяви, яка подавалась відповідачем раніше і копія якої знаходиться в матеріалах справи №740/864/19, а відповідачем в апеляційній скарзі завлено вимогу про об`єднання судом в одному провадженні з первісним позовом не тієї зустрічної позовної заяви, яка була предметом розгляду в судовому засіданні 12 серпня 2019 року, а іншої, нової вимоги, не приймаються судом до уваги, оскільки вбачається, що фактично вимоги одні - стягнення коштів за автомобіль Опель Омега, проте визначена інша ціна даного автомобілю, що свідчить швидше про описку позивача за зустрічним позовом.

Доводи відзиву, що подання відповідачем зустрічної позовної заяви від 14 травня 2019 року грубо суперечить вимогам ч.1 ст.193 ЦПК України, оскільки зустрічним позов подано після спливу строку для надання відзиву не приймаються судом до уваги, адже при відкриті провадження у справі судом було надано відповідачу строк для надання зустрічного позову до 15 травня 2019 року. Вбачається, що зустрічний позов направлено представником відповідача 14 травня 2019 року поштою, тобто в строки, визначені судом (а.с.106).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. … Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з дотриманням вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2019 року про повернення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Судді: