ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/365/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 301030000 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Храпка В.Д.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сучила Артема Олеговича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Будівельна фірма «Макаренко та Партнери», виконавчого комітету Будищенської сільської ради, державного реєстратора Мацепи Олександра Сергійовича, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання розрахунку часток недійсним та визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності у таких частках: ОСОБА_1 належить 13/50 частин будинку, ОСОБА_3 належить 6/25 частин будинку, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 належить по ? частині будинку.

21 листопада 2017 року приватним підприємством Будівельна фірма «Макаренко та партнери» був виданий розрахунок часток на будинок, у відповідності до якого частка ОСОБА_3 у будинку була змінена із 6/25 до 46/100, частка ОСОБА_1 була змінена із 13/50 до 24/100. Відповідно її частка із ? тобто 25/100 та частка ОСОБА_4 з ?, тобто 25/100, були зменшені у сукупності до 30/100.

29 листопада 2017 року за заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі розрахунку часток державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було відкрито новий розділ на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, до якого внесено записи про право власності №23693982 та № 23694025.

Із записів №23693982 та № 23694025 вбачається, що вони були внесені до Реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 38475266 від 01.12.2017 року, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Згідно із записом № 236939832 за ОСОБА_3 було зареєстровано право приватної власності на 46/100 частин будинку, а згідно із записом № 23694025 за ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної власності на 24/100 частин будинку.

Вважає, що виданий 21.11.2017 року приватним підприємством Будівельна фірма «Макаренко та партнери» розрахунок часток та прийняте на його підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 38475266 від 01.12.2017 року порушують її права, оскільки її частка у праві власності на будинок суттєво зменшилася.

Вказує, що незважаючи на те, що у неї є правовстановлюючий документ на ? частину будинку, який є чинним, через існування оскаржуваного розрахунку часток та рішення, вона позбавлена можливості розпоряджатися належною їй часткою у праві власності на будинок.

Крім того, фактично реальною підставою для прийняття оскаржуваного рішення став розрахунок часток, виданий 21.11.2017 року приватним підприємством Будівельна фірма «Макаренко та партнери». Разом з тим, такої підстави для державної реєстрації права власності як розрахунок часток ні Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ні Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ України від 25 грудня 2015 року №1127, не передбачено.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним розрахунок часток житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , виданий 21.11.2017 року приватним підприємством Будівельна фірма «Макаренко та партнери»; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38475266 від 01.12.2017 року, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38475286 від 01.12.2017 року прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Мацепою О.С.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що реєструючи право власності ОСОБА_3 на 46/100, та ОСОБА_1 на 24/100 вказаного будинку, державний реєстратор не переконався про наявність належних документів, що підтверджують таке право власності. Судом також було встановлено, що позивачу та її доньці ОСОБА_5 на праві спадкування від ОСОБА_2 належить по ? вищезазначеного будинку, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину. Зареєстровані спірним рішенням за третіми особами частки унеможливлюють отримання ними у власність належні їм частки будинку.

Разом з тим, розглядаючи позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним розрахунку часток житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , виданого 21.11.2017 року приватним підприємством Будівельна фірма «Макаренко та партнери» судом зазначено, що даний розрахунок не є правовстановлюючим документом, а за юридичними наслідками лише констатує факт надання згоди співвласників житлового будинку на розрахунок часток у спільній власності, а отже оскарженню не підлягає.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сучило А.О. вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В мотивування апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_2 не надає жодного доказу неможливості зареєструвати право власності на належну їй частину будинку та відмови реєстратора в державній реєстрації прав, тобто право позивач не порушене і відсутній спір.

Вказує, що заяви на реєстрацію права власності подавалися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для реєстрації права власності з урахуванням житлової прибудови. Згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 688/17-4 від 08.09.1976 року ОСОБА_3 за згодою співвласників було дозволено здійснити добудову кухні розміром 3,3х3,0 м, у зв`язку з газифікацією. Адже після добудови збільшилася площа будинку та його вартість. Також відповідно змінилися і частки співвласників даного будинку.

Саме тому необхідно було здійснити новий розрахунок часток, адже без розрахунку часток інші співвласники могли претендувати на майно, яке збудувала ОСОБА_3 для своїх потреб за власний рахунок. Тому ОСОБА_3 звернулася до приватного підприємства Будівельна фірма «Макаренко та Партнери» для розроблення розрахунку часток з врахуванням прибудови ОСОБА_3 .

Крім того, зазначає, що позивачем порушено строк оскарження рішення державного реєстратора.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи 29 листопада 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись із заявою про державну реєстрацію права власності на будинок по АДРЕСА_1 .

Як видно із Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №106557290, підставою для реєстрації державним реєстратором Мацепою О.С. права власності на 46/100 будинку за адресою в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 був розрахунок часток, серія та номер: б/н, виданий 21.11.2017 року, видавник: Приватне підприємство Будівельна фірма «Макаренко та партнери»; свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, виданий 30.08.1973 року, видавник: Черкаське міське житлове управління.

Державна реєстрація на 24/100 права власності на зазначений будинок за ОСОБА_1 було здійснено державним реєстратором на підставі розрахунку часток, серія та номер: б/н, виданий 21.11.2017 року, видавник: Приватне підприємство Будівельна фірма «Макаренко та партнери»; договір дарування, частини будинку, серія та номер: №2815, виданий 09.08.1997 року, видавник: приватний нотаріус Мала Н.А.

На підставі вказаних документів державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Мацепою О.С. прийнято рішення від 01.12.2017 року №38475266 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано за: ОСОБА_3 46/100 частин права власності на будинок по АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 24/100 частин права власності на будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 11 цього Закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, передбачені статтею 24 цього Закону.

За правилами статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

У пункті 20 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок) указано, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

У статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені документи на підставі яких проводиться державна реєстрація речових прав.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком (пункт 36 Порядку).

Перелік документів, які підтверджують виникнення, перехід або припинення прав власності на нерухоме майно наведено у пункті 37 Порядку.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявних у матеріалах справи вбачається, що підставою виникнення права власності ОСОБА_3 на 46/100 частини будинку по АДРЕСА_1 є розрахунок часток, виданий 21.11.2017 ПП «Будівельна фірма «Макаренко та партнери» та свідоцтво про право власності від 30.08.1973 року.

Із наданого свідоцтва від 30.08.1973 року не вбачається право власності ОСОБА_3 саме на 46/100 частини вищевказаного будинку, оскільки в ньому зазначено частку 6/25, а згаданий розрахунок відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підтвердженням права власності, оскільки не є офіційним документом, виданим уповноваженим органом.

Крім того, з поданого ОСОБА_1 державному реєстратору договору дарування частини житлового будинку від 19.08.1997 року вбачається, що ОСОБА_7 подарував ОСОБА_8 . 13/50 частини будинку по АДРЕСА_1 а не 24/100, на які зареєстровано право власності спірним рішенням.

ОСОБА_1 не подала жодного належного доказу, що підтверджує її право власності на 24/100 вищезазначеного будинку, а зазначений розрахунок часток, не є належним доказом, який підтверджує право власності на частину будинку, враховуючи викладені вище положення закону.

Між тим, позивачу та ОСОБА_5 належить по ? частині права власності на жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 01 серпня 2005 року.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову з огляду на те, що треті особи зареєстрували за собою право власності в сукупності на 70/100 вказаного будинку, в той же час, як ? частка вказаного будинку належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (по ? кожній).

Крім того, вірним є твердження про здійснення такої державної реєстрації на підставі документів, які не можуть підтверджувати виникнення права власності на нерухоме майно в такому розмірі, а саме на підставі розрахунку часток житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , виданий 21.11.2017 року приватним підприємством Будівельна фірма «Макаренко та партнери».

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, установивши характер спірних правовідносин та дослідивши наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на те, що ОСОБА_2 довела, що прийняттям відповідного рішення на належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 1/4 частину жилого будинку, які проведено із дотримання вимог чинного на той час законодавства, було порушено її права.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що у зв`язку із наявністю добудови здійсненої ОСОБА_3 та у зв`язку із збільшенням її частки, була наявна необхідність здійснити новий розрахунок часток, адже без перерахунку часток інші співвласники могли претендувати на майно, яке збудувала ОСОБА_3 , колегія суддів відхиляє, при цьому звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Міністерством з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року за № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів.

За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку (п. 3.3. Інструкції).

Зі змісту позовної заяви видно, що співвласники житлового будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вказаної згоди на перерахунок часток не надавали, а тому вказаний розрахунок не міг бути підставою для реєстрації права власності на частку домоволодіння.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на не залучення третіми особами співвласників вказаного домоволодіння, які набули право власності на підставі договорів дарування частини житлового будинку від 01.12.2018 року, то колегія суддів враховує те, що у даній справі позивачем оспорюються дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на частки будинковолодіння за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та не являються предметом спору вказані договори дарування, які були в подальшому укладені вказаними особами із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Відносно аргументів скаржника щодо порушення позивачем строку на оскарження рішення державного реєстратора, то колегія суддів враховує, що загальний строк позовної давності встановлений тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а посилання ОСОБА_1 на норми Кодексу адміністративного судочинства України є помилковими, оскільки зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, про що також вказано в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, яка набрала законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сучила Артема Олеговича - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Судді: