РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10956/19

пр. № 2-о/759/470/19

08 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Олійника Б.М,

представників заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Святошинський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (м. Київ, вул.Якуба Колоса, 6), Дев`ята Київська державна нотаріальна контора (03087, м. Київ, вул. Волинська, 6) про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обгрунтування заяви посилався на те, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 02.02.2019р. батько пішов із дому і не повернувся. Тільки через дні в поліції була зареєстрована заява про зникнення батька та порушена кримінальна справа. 08.02.2019р. заявник впізнав тіло батька, наголошує, що у протоколі пред`явлення трупа для впізнання вказано, що впізнання проводить син померлого.Мати заявника - ОСОБА_5 та батько - ОСОБА_4 . Проте у свідоцтві про народження батько вказаний зі слів матері - ОСОБА_6 . Як видно з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 батько, ОСОБА_4 , вказаний як заявник. Оскільки батьки проживали разом з бабусею по батьковій лінії за адресою: АДРЕСА_2 і потребували поліпшення житлових умов, а мама в цей час працювала на заводі та перебувала на квартирному обліку, а тому вони і не реєстрували офіційно шлюб та мама записала батька в його свідоцтві про народження за ч. 1 ст.135 СК України,щоб отримати квартиру. В 2009р. вони переїхали до нової квратири за адресою: АДРЕСА_1 , де все життя проживали батьки разом з ним. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мама, заявник з батьком залишилися проживати вдвох. За життя ОСОБА_4 залишив заповіт на користь ОСОБА_3 та заповів квартиру, яку він успадкував після смерті бабусі. Факт того, що ОСОБА_4 є батьком заявника засідчують фотокартки з сімейного альбому , фото зявника з батьками. Метою встановлення такого юридичного факту є віднесення ОСОБА_3 до спадкоємців першої черги, у зв«язку з чим він звільняється від податку при отриманні свідоцтва на право власності в порядку спадкування за заповітом.

Представники заявника в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану просили розглядати справу без представника відділу за наявними документами та доказами.

Суд, вислухавши представників заявників, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ./а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.12.1991, виданого відділом ЗАГС Ленінградського РВК м. Києва.

Батьками заявника зазначені: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_5 /а.с.16/.

Відповідно до заповіту від 20.02.2018р. ОСОБА_4 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 заповідав ОСОБА_3 /а.с.19/.

Відповідно до витягу від 14.03.2019р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника в графі відомості про заявника зазначено ОСОБА_4 Державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст.135 СК України

Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Судом встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , отже, застосуванню підлягають норми КпШС.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до наданих нотаріально посвідчених заяв свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтвердили , що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільний побут та піклувалися один про одного. Завжди ОСОБА_4 офіційно заявляв, що в нього є син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене та зібрані по справі докази, показання свідків про наявність родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_4 являється рідним батьком ОСОБА_3 , заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 53 КпШС України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 265, 293, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Святошинський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Дев`ята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства- задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О. Петренко