Справа № 308/4738/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Ярешко Д.В. про примусове входження до майна боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Ярешко Д.В. звернувся до суду з поданням про примусове входження до майна боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні у МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебувають виконавчі провадження про примусове виконання виконавчого листа № 308/4738/17, виданого 19.02.2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 165288,00 грн., а також виконавчого листа № 712/15856/12 виданого 19.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 131300 грн. 24.05.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаними виконавчими листами, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

Державний виконавець у поданні зазначає, що в ході здійснення виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також державним виконавцем для з`ясування майнового стану боржника були надіслані запити до відповідних установ та встановлено, що транспортних засобів за ОСОБА_1 не зареєстровано, розрахункових рахунків у ОСОБА_1 немає, джерела отримання доходів згідно податкового обліку у ОСОБА_1 відсутні, за трудовими та цивільно-правовими договорами ОСОБА_1 не працює.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником ОСОБА_1 зареєстровано будинок в цілому, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 26.07.2019 року при виході за вказаною адресою для опису й арешту майна боржника здійснити входження в будинок АДРЕСА_1 не вдалося, оскільки ОСОБА_1 своїми діями умисно перешкоджав входженню у вищевказаний будинок, замкнувши вхідні двері, де зберігається майно боржника, що підтверджується актом державного виконавця від 26.07.2019 року, хоча про час та дату виконання боржник був повідомлений рекомендованою кореспонденцією.

Державний виконавець вказує, що станом на 10.09.2019 року боржником не вчинено дій спрямованих на виконання рішення суду. Зазначені вище обставини унеможливлюють належне, повне та своєчасне виконання вказаних вище виконавчих листів: № 308/4738/17, виданого 19.02.2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області та № 712/15856/12 виданого 19.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. А тому враховуючи викладене для забезпечення повного і своєчасного виконання вищевказаних виконавчих листів просить суд постановити ухвалу на примусове входження у будинок АДРЕСА_1 .

Головний державний виконавець МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Ярешко Д.В. на розгляд подання не з`явився. Відповідно до подання, МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції просить розглянути подання без виклику представника.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали суд приходить до наступного.

Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується положеннями ст. 30 Конституції України та ст. 311 ЦК України, відповідно до яких не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про примусове проникнення до житла боржника, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про відкриття виконавчих проваджень, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 отримував копію постанов про відкриття виконавчого провадження № 59195842 та № 59195567 від 24.05.2019 року матеріали справи не містять.

До матеріалів подання державним виконавцем додано копію акту державного виконавця від 26.07.2019 року та від 11.09.2019 року, у яких державний виконавець зазначає, що листом від 19.07.2019 року та від 06.09.2019 року було повідомлено про те, що 26.07.2019 року о 10 год. 30 хв. та о 10 год. 30 хв.11.09.2019 року відбудеться примусове виконання по виконавчому листу № 308/4738/17, однак при виході за адресою: АДРЕСА_1 , у вказані дати, двері ніхто не відчинив.

Проте, доказів отримання вказаних листів державним виконавцем не надано, отже не доведено, що боржник знав про візит державного виконавця та свідомо чинить перешкоди його вільному доступу до належного йому житла. Крім того, із змісту актів наданих державним виконавцем не убачається те , що боржник своїми умисними діями перешкоджав входженню у будинок ,замкнувши вхідні двері.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла передбачено Загальною декларацією прав людини 1948 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, котрі згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а має бути розумна співмірність між використовуваними інструментами й тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення в справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»).

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення боржника з відкритими виконавчою службою відносно нього виконавчими провадженнями, а також про отримання ним повідомлень про дату та час відвідин державного виконавця з метою примусового виконання виконавчих листів, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

На підставі вищенаведеного керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 439, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Ярешко Д.В. про примусове входження до майна боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.А. Придачук