ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3420/19

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1072/19

Суд у складі:

головуючого - судді Іванової Г.П.,

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

за участю секретаря Позняк О.М.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 19.06.2019, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 р. ОСОБА_1 пред`явила позов до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, в якому просила стягти з останнього надбавку за особливі умови роботи за період з серпня 2014 р. по січень 2017 р. у загальній сумі 30341 грн 00 коп., 934 грн. 74 коп. компенсації втрати частини доходу внаслідок порушення строків виплати цієї надбавки, середній заробіток за затримку остаточного розрахунку та 7000 грн. 00 коп. у відшкодування витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 відповідач з 01.08.2014 безмотивно відмінив виплату позивачеві вказаної надбавки, що їй виплачувалася відповідно до постанови Кабміну України від 30.09.2009 № 1073, яку вона отримувала у розмірі 50% посадового окладу.

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по виплаті надбавки за особливі умови роботи за період з 01.08.2014 по 26.01.2017 в сумі 27742 грн. 09 коп., 934 грн. 74 коп. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати й 30000 грн 00 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та 2768 грн 40 коп. на відшкодування судових витрат. Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що відповідач протиправно відмінив виплату позивачеві надбавки за особливі умови роботи за період з серпня 2014 р. по 26.01.2017 у розмірі 50% її посадового окладу і протиправно поновив її виплату в розмірі 5% її посадового окладу, що у свою чергу призвело до невиплати позивачеві усіх належних їй сум в день звільнення.

В апеляційній скарзі Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого:

- Постановою Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабміну України № 89 від 25.03.2014) визначено, що надбавка працівникам бібліотеки за особливі умови роботи встановлюється у граничному розмірі 50% посадового окладу, а конкретний її розмір встановлюється керівником закладу у межах фонду оплати праці. Отже ця надбавка може бути нарахована у межах фонду оплати праці і у нульовому, і у 5% розмірі;

- суд підмінив функції керівника Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, самостійно визначивши спірну надбавку в розмірі 50% посадового окладу позивача;

- місцевий суд необґрунтовано встановив, що протягом спірного періоду Міністерство освіти і науки України в повному обсязі профінансувало витрати Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на виплату надбавки працівникам бібліотеки за особливі умови роботи у розмірі 50% та що саме у такому розмірі він мав фінансову можливість виплачувати позивачеві цю надбавку. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про освіту», розпорядження коштами є виключною компетенцією керівника університету.

У судовому засіданні представники Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка підтримали апеляційну скаргу, а ОСОБА_1 і її представник просили відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Так, у справі встановлено наступне.

Наказом ректора Чернігівського державного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка № 296 вк/ІІ від жовтня 2009 р. відповідно до постанови Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 з 01.10.2009 р. працівникам бібліотеки, в тому числі й ОСОБА_1 , встановлено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу (копія цього наказу на арк. 141-142).

Жоден з учасників справи не заперечує, що попередньою назвою Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка є «Чернігівський державний педагогічний університет імені Т.Г. Шевченка».

Протягом спірного періоду ОСОБА_1 працювала бібліографом I категорії в науковій бібліотеці Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, що підтверджено витягом з її трудової книжки (арк. 135-137).

У наказі відповідача від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ зазначено, що у зв`язку зі зміною істотних умов праці, а саме зняття 50% надбавки за особливі умови праці всім співробітникам наукової бібліотеки університету згідно з Постановою Кабміну України № 89 від 25.03.2014, бухгалтерії наказано «зняти всім працівникам наукової бібліотеки 50% надбавки за особливі умови роботи з 01.08.2014 відповідно до штатного розпису». Це підтверджено витягом зі згаданого наказу (арк. 7).

З 01.08.2014 по 26.01.2017 на підставі вищевказаного наказу Національний університет «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка не виплачував ОСОБА_1 надбавку за особливі умови роботи, що підтверджено всіма учасниками справи та копіями розрахункових листів по зарплаті позивача (арк. 58-62). У той же час у штатних розписах університету за посадами, які протягом спірного періоду обіймала ОСОБА_1 , передбачалася виплата їй надбавки за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу (копія цих розписів на арк. 37-57).

13.02.2019 Управління Держпраці у Чернігівській області на адресу ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка винесло припис № 25-01-104/0089-0079, яким зобов`язало останнього до 15.03.2019 усунути порушення трудового законодавства невиплату працівникам наукової бібліотеки, в тому числі й позивачеві, надбавки за особливі умови роботи відповідно до постанови Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 (з наступними змінами) за період з серпня 2014 р. по 26.01.2017 (копія цього припису на арк. 25-27).

Згідно з наказом відповідача від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ, всім працівникам бібліотеки, які займають посади, включені до додатку до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, що затверджений постановою Кабміну України від 22.01.2005 № 84, встановлено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу; бухгалтерії наказано здійснити відповідний перерахунок зарплати (копія цього наказу на арк. 28). На його виконання ОСОБА_1 нараховано доплату у сумі 2598 грн 91 коп., яку їй виплачено 28.02.2019, що підтверджено бухгалтерською довідкою відповідного змісту (арк. 29).

У справі відсутні докази, що згадані вище накази від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ та від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ погоджено з діючою у цьому закладі первинною профспілковою організацією. Представник Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка апеляційному суду підтвердив, що вони з первинною профспілковою організацією цього закладу не погоджувалися.

Протягом спірного періоду були чинними колективні договори, укладені на 2010-2012 рр. (його копія на арк. 118-121, а щодо строків чинності цього договору надано витяг з протоколу конференції трудового колективу від 13.06.2012 - арк. 117), і колективний договір, укладений у 2016 р. (його копія на арк. 122-129). У жодному з цих договорів не встановлено ні форм, ні систем оплати праці, ні норм праці, ні розцінок, ні тарифних сіток. Також у них не встановлено ні схем посадових окладів, ні умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат.

У колективному договорі, що був чинним до укладеного в 2016 р. колективного договору, зазначено, що сторони у ньому домовилися, серед іншого, про таке:

- залучати членів профкому до складання і затвердження річного бюджету університету. Відповідальні: ректор, голова профкому, головний бухгалтер (п. 3.1 розділу ІІІ «Оплата праці»),

- надбавки та доплати до основної заробітної плати встановлювати і узгоджувати з профкомом. Відповідальні: перший проректор, начальник відділу кадрів, голова профкому, (п. 3.8 розділу ІІІ «Оплата праці»),

У колективному договорі, що був укладений у 2016 р., зазначено, що сторони у ньому домовилися, серед іншого, про таке:

- не приймати в односторонньому порядку рішень, що змінюють установлені в колективному договорі умови оплати праці, рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і цим колективним договором (ст. 22 Закону України «Про оплату праці». Відповідальні: ректор або особа, яка виконує його обов`язки, головний бухгалтер (п. 4.4 розділу ІV «Оплата праці»)),

- погоджувати з профспілковою Стороною умови оплати праці, положення й накази про призначення та зняття доплат і надбавок, надання премій. Відповідальні: ректор або особа, яка виконує його обов`язки, головний бухгалтер, керівники структурних підрозділів (п. 4.4 розділу ІV «Оплата праці»)).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Посади, які обіймала ОСОБА_1 протягом спірного періоду, входять до Переліку посад працівників державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну, методичну діяльність, що затверджений Постановою Кабміну України від 22.01.2005 № 84 (з наступними змінами).

У Постанові Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 (з наступними змінами) передбачено, що:

- працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну, методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.2005 N 84, установлюється надбавка за особливі умови роботи у граничному розмірі 50% посадового окладу;

- конкретний розмір вказаної надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці.

ОСОБА_1 у період з серпня 2014 р. по вересень 2018 р. мала право на отримання надбавки за особливі умови роботи, граничний розмір якої 50% посадового окладу, конкретний розмір якої повинен був встановлюватися відповідним наказом ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка. Проте протягом вказаного періоду вона її не отримувала, що суперечить змістові Постанови Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 (з наступними змінами). Крім того, це суперечить наказу по університету від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ, яким знято «50% надбавки за особливі умови праці всім співробітникам наукової бібліотеки університету», тобто половина надбавки, яку вони отримували (цим наказом позивачеві зменшено надбавку, про яку йдеться, на 50%, і вона на підставі цього наказу мала отримувати надбавку за особливі умови праці у розмірі 50% від 50% свого посадового окладу, що становить 25% від її посадового окладу. Натомість позивачеві повністю припинили її виплату). Апеляційний суд відкидає пояснення представників відповідача про те, що наказом по університету від 21.05.2014 № 100 вк/ІІ відмінено виплату всієї надбавки за особливі умови праці, так як ці пояснення суперечать змістові наказу, який апеляційний суд не може витлумачити інакше, як буквально (ним відмінено виплату «50% надбавки за особливі умови праці», а не «50% надбавку за особливі умови праці»; для іншого трактування цього наказу нема жодної правової підстави).

Виходячи з викладеного у позовній заяві обґрунтування позовних вимог, апеляційний суд констатує, що в порядку ст.ст. 76 ч. 2 п. 1, 89 ЦПК України у рамках цієї справи підлягає оцінці законність наказів ректора по Чернігівському державному педагогічному університету імені Т.Г. Шевченка № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 і по Національному університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ. Оцінюючи їх, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України у її сукупності та взаємозв`язку з ст. 19 Конституції України, реалізуючи припис Постанови Кабміну України від 30.09.2009 № 1073 про те, що конкретний розмір надбавки за особливі умови роботи встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці, ректор Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка (він же Чернігівський державний педагогічний університет імені Т.Г. Шевченка) повинен був діяти відповідно до нормативних актів, що регулюють оплату праці. Тобто ця посадова особа зобов`язана була діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені, або які не заборонені, Конституцією та законами України, що регулюють спірні правовідносини. Але цих принципів при виданні наказів № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 і від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ дотримано не було.

Так, у частинах 1 і 4 ст. 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» зазначено, що на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю; працівникам бібліотек можуть встановлюватися надбавки та доплати в межах затвердженого фонду оплати праці працівників бібліотек.

Згідно з преамбулою Закону України «Про оплату праці», чинність цього Закону поширюється на трудові правовідносини працівників з підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності та господарювання (далі у цьому Законі підприємства) та сфери державного і договірного регулювання оплати праці. У статті 13 цього Закону зазначено, що оплата праці працівників установ і організацій, які фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань; обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. Частинами 1, 2 ст. 15 цього ж Закону і частиною 6 ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Колективні договори, що діяли в Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка (він же Чернігівський державний педагогічний університет імені Т.Г. Шевченка) протягом часу виникнення й тривання спірних правовідносин, є неукладеними в частині встановлення форм і систем оплати праці, норм праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат. У той же час є законними такими, що відповідають ст. 9-1 КЗпП України положення цих договорів про обов`язки роботодавця залучати членів профкому до складання і затвердження річного бюджету університету, встановлювати і узгоджувати з профкомом надбавки та доплати до основної заробітної плати, не приймати в односторонньому порядку рішень, що змінюють установлені в колективному договорі умови оплати праці, рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і цими колективними договорами, погоджувати з профспілковою стороною умови оплати праці, положення й накази про призначення та зняття доплат і надбавок, надання премій.

Отже, виходячи з вищенаведених норм права, до видачі наказів № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 і від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ, а також до затвердження штатного розпису на 2018 рік відповідач обов`язково повинен був погодити розмір надбавки, що є предметом спору між сторонами, з первинною профспілковою організацією закладу. Оскільки з останньою не було погоджено її зниження, то є незаконним зниження розміру цієї надбавки наказами № 100 вк/ІІ від 21.05.2014 і від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ у порівнянні з її розміром, що встановлений наказом № 296 вк/ІІ від жовтня 2009 р. Цього висновку апеляційний суд дійшов і з урахуванням того, що:

- у штатних розписах Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на 2014-2018 рр. за посадою ОСОБА_1 передбачено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50% її посадового окладу;

- у справі відсутні докази, що фінансування спірної надбавки здійснювалося у менших, ніж встановлено наказом № 296 вк/ІІ від жовтня 2009 р., розмірах, і що протягом спірного періоду малися обставини, з якими чинне законодавство пов`язує можливість здійснювати оплату праці ОСОБА_1 у меншому, ніж передбачено штатним розписом, розмірі.

Так як незаконні накази не можуть породжувати законні наслідки, то протягом всього спірного періоду ОСОБА_1 мала отримувати надбавку за особливі умови роботи у розмірі, що встановлений наказом № 296 вк/ІІ від жовтня 2009 р., тобто 50% посадового окладу. Законність цього наказу учасниками справи не оспорюється і суд не встановив підстав для висновку про його незаконність.

Згідно з виконаними представником позивача розрахунками, позивачеві недоплачено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 30341 грн 00 коп., у зв`язку з чим їй належить і компенсація втрати частини цієї надбавки, яка їй протиправно не нараховувалася й не виплачувалася, у загальній сумі 934 грн 74 коп. (обов`язкові платежі з цих сум не утримано; арк. 8, 11). Так як видимих недоліків ці розрахунки не мають і правильність їх виконання відповідачем не оспорюється, то в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України апеляційний суд з ним погоджується. (арк. 23).

Оскільки на виконання наказу відповідача від 15.02.2019 № 28 вк/ІІ останній донарахував і 28.02.2019 виплатив позивачеві 2598 грн 91 коп., то до стягнення їй належить присудити: 30341 грн 00 коп. - 2598 грн 91 коп. = 27742 грн 09 коп. (обов`язкові платежі з цієї суми не утримано).

Так як позивачеві у день її звільнення з роботи з вини відповідача не виплачено всі належні їй суми, а саме заборгованість по надбавці за особливі умови роботи і компенсацію втрати частини цієї надбавки у зв`язку з порушенням термінів її виплати у вищевказаних розмірах, то з відповідача на користь позивача належить стягти середній заробіток за затримку остаточного розрахунку в такій сумі: 124 грн 10 коп. (середньоденний заробіток позивача за 1 робочий день, який обчислено без урахування недоплати спірної надбавки, згідно з довідкою відповідача від 10.06.2019 без номера, арк. 72) х 594 (кількість робочих днів у періоді затримки остаточного розрахунку з 27.01.2017 по 18.06.2019 (дата ухвалення судом І інстанції рішення) = 73715 грн 40 коп. (обов`язкові платежі з цієї суми не утримано). Місцевий же суд стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку остаточного розрахунку в сумі 30000 грн 00 коп., остання рішення в цій частині не оскаржує, а апеляційний суд, у свою чергу, не встановив передбачених ч. 4 ст. 367 ЦПК України підстав для його перегляду в цій частині.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються з наведених вище і ще й з таких мотивів:

- місцевий суд не підмінив функції керівника Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка і не визначав самостійно спірну надбавку в розмірі 50% посадового окладу позивача, а стягнув незаконно недоплачену її частину до розміру, який на законних підставах був визначений самим же відповідачем;

- посилання на те, що суд І інстанції необґрунтовано встановив, що протягом спірного періоду Міністерство освіти і науки України в повному обсязі профінансувало витрати Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на виплату працівникам бібліотек надбавки за особливі умови роботи у розмірі 50%, та що саме у такому розмірі він мав фінансову можливість виплачувати позивачеві цю надбавку, суперечить відомостям штатних розписів цього закладу і змістові листів названого Міністерства від 07.02.2019 № 1/11-1267 і від 12.08.2019 № 1/11-7446 (їх копії на арк. 74, 151-152).

Отож оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог по суті є вірним, але воно підлягає зміні шляхом доповнення його вказівкою про те, що обов`язкові платежі з присуджених позивачеві сум не утримано, і залишенню без змін в іншій частині.

Апеляційний суд вирішує справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, так як всі вони мають виключне значення для справи (для усунення неповноти з`ясування обставин, що мають значення для її вирішення та для перевірки доводів обох сторін).

Керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2019 року щодо часткового задоволення позовних вимог змінити, доповнивши його такою вказівкою: «(обов`язкові платежі з цих сум не утримано)».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Повну постанову виготовлено 16.10.2019.

Головуючий: Судді: