справа № 274/3864/19
провадження № 2/0274/1880/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.10.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В с т а н о в и в :

У червні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.02.2013 року у розмірі 122984,93 грн, з яких: 4228,48 грн. заборгованості за кредитом; 118756,45 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 20.02.2013 по 31.03.2018. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2013 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, оформлений заявою позичальника, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 4400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник, отримавши кредитні кошти систематично порушував договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 02.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, спрямував до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що позов визнає в частині заборгованості за кредитом в сумі 4400,00 грн. та заперечує проти стягнення з нього відсотків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 20.02.2013 року, між ПАТ АТ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. При цьому у договорі відсутня процентна ставка та не прописані умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 16).

Банк свої зобов`язання за договором виконав надавши ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується розрахунком заборгованості, відповідно до якого відповідачем періодично витрачались надані грошові кошти. З даного розрахунку також вбачається, що на погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_1 періодично вносив платежі, що також підтверджує факт надання кредиту (а.с. 6,7).

Станом на 31.05.2019 року у ОСОБА_1 є заборгованість за тілом кредиту, яка складає 4228,48 грн. (а.с. 7).

Судом відхиляються в якості доказів Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 15) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 17-33), оскільки вони не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, також не можна вважати складовою кредитного договору так як прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Між сторонами склались зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За відсутності наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків у певному розмірі, в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в Постанові Верховного Суду від 03.08.2019 року у справі № 342/180/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі правової норми, що підлягає до застосування до спірних правовідносин.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 66,04 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору, розрахованого пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 525-526, 549, 552, 611-612, 1054 ЦК України ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 225-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» / місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, тел. 056-789-60-21/ заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.02.2013 року у розмірі 4228,48 грн., яка складається з заборгованості за кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» / місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, тел. 056-789-60-21/ судовий збір у розмірі 66,04 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко