Справа № 638/902/18 Провадження № 2/638/1746/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

за участі секретарів Скрипаченко В.Р., Котяш Н.В., Кириллової К.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4 , звернулась до суду із названою позовною заявою, якою, з урахуванням змін, просила: стягнути з ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 187 402,53 грн. (сто вісімдесят сім тисяч чотириста дві гривні 53 копійки); Стягнути з ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 8000 гривень (вісім тисяч гривень); стягнути з ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2 ) вартість моральної шкоди в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень); стягнути з ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2 ) вартість проведення експертного дослідження з визначення вартості матеріальних збитків в розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень); стягнути з ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_2 ) понесені судові витрати по справі, в тому числі судовий збір в сумі 2134,02 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 10 грудня 2015 року о 16.30 біля будинку № 50, що розташований на проспекті Московському у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів RENAULT KANGOO, д.н. НОМЕР_3 , який належить позивачу та був під керуванням водія ОСОБА_6 , та автомобіля BMW 745, д.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 - відповідача по справі.

Вина водія ОСОБА_5 підтверджується протоколом огляду місця події від 10.12.2015 року, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , матеріалами кримінального провадження № 0000350, зокрема, постановою про закриття кримінального провадження від 26.07.2017 року, а також постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/6118/17 від 13 вересня 2017 року, якою провадження про справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку зі спливу строків притягнення до адміністративного стягнення. В описовій частині постанови зазначено, що правопорушниця невірно вибрала безпечну швидкість руху, виїхала на зустрічну смугу та скоїла зіткнення з автомобілем RENAULT KANGOO, д.н. НОМЕР_3 , порушивши п. 12.1, 11.4 Правил дорожнього руху та заподіяла матеріальну шкоду.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень та не підлягає відновлювальному ремонту.

Розмір спричиненої матеріальної шкоди визначено позивачем на підставі звіту № 424/2017 від 02.12.2017 року, спеціаліста-товарознавця та складає 149 862,53 грн. (сто сорок дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні 53 копійки). Вартість дослідження спеціаліста склала 1000 гривень, що підтверджується квитанцією серія ААВ № 262539 від 02.12.2017

У зв`язку із проведенням слідчих дій, автомобіль позивача знаходився під арештом та зберігався на штрафмайданчику ПП « ОСОБА_8 ». Вартість зберігання склала 37 540 грн.

Спричинені моральні їй страждання позивач оцінила у розмірі 17 000 гривень із розрахунку 1700 гривень на місяць, протягом яких позивач відчувала порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Крім того, вартість отриманих та оплачених послуг на правову допомогу у зв`язку із названими подіями склала 8000 гривень.

26 квітня 2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, якою ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Зокрема відповідач вказує про те, що позивачем від ПрАТ СК «Україна» отримано 50 000 гривень, які в порядку регресу у добровільному порядку відшкодовані відповідачем. Витрати позивача на зберігання транспорту на штрафмайданчику відповідач вважає завищеними та такими, що понесені ОСОБА_4 через її власні дії та бездіяльність, зазначено що жодних процесуальних приписів слідчого чи суду щодо зберігання авто на штрафмайданчику не було.

Також вказано про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполіг на тому, що ДТП сталося з вини відповідача, що підтверджено у судовому засіданні дослідженими доказами, як і розмір спричиненої позивачу шкоди, спричиненої ДТП.

Представником відповідача підтримано доводи відзиву до позовної заяви та зазначено про недобросовісність позиції позивача та третьої особи та відсутність підстав для задоволення позову. Факт того, що дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини відповідача нею та її представником у відзиві та судовому засіданні не заперечувався.

Представником третьої особи позовні вимоги підтримано.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Так, за замістом ч.1 ст.4 ЦПК України та ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області Туржанською Л.О. від 26.07.2019 закрито кримінальне провадження № 0000350 від 31.03.2016 за ознаками ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, провадження та копії матеріалів кримінального провадження направлено до УПД ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення винної до адміністративної відповідальності, які згодом направили до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова по справі № 646/6118/17, провадження № 3/646/2115/2017, від 13 вересня 2017 року, справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_5 закрито за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно названих постанов про закриття кримінального провадження та про закриття справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 , керуючи 10.12.2015, приблизно о 16:30 годині, по Московському проспекту, 50 у місті Харкові, технічно справним автомобілем BMW 745, державний номер НОМЕР_4 , не впоралась із керуванням автомобіля та допустила зіткнення із автомобілем Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 457-КЕ/2016 від 02.02.2017, отримав легкі тілесні ушкодження.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить позивачу ОСОБА_4 .

Вартість спричиненої позивачу - власнику автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , згідно наданого звіту № 424/2017 від 02.12.2017, складає 149862,53 грн.

Згідно ст. 41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

За статтею 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Пунктами 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Крім того, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, згідно п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода може бути виражена у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, до якого відносять транспортні засоби, відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, спричинена позивачу внаслідок розглядуваної дорожньо-транспортної пригоди шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її спричинила.

Матеріалами справи, зокрема постановою від 26.07.2017 про закриття кримінального провадження № 0000350 від 31.03.2016 за ознаками ч.1 ст.286 КК України (а.с. 13-14), постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова по справі № 646/6118/17, провадження № 3/646/2115/2017, від 13 вересня 2017 року (а.с.15), листом заступника начальника ГУ НП в Харківській області (вих 71аз/119-24/01-2117 від 24.11.2017, а.с. 22-23), а також звітом № 424/2017 від 02.12.2017 (а.с.39а-66) підтверджується факт спричинення ОСОБА_5 позивачу, ОСОБА_4 , матеріальної шкоди у розмірі 149862 гривні 53 копійки.

Крім того, листом заступника начальника ГУ НП в Харківській області (вих 71аз/119-24/01-2117 від 24.11.2017, а.с. 22-23) на адвокатський запит повідомлено представника позивача, повідомлено адвоката Міліруд Є.О. про те, що слідчим правомірно вилучено належний позивачу автомобіль після огляду місця ДТП та поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів. Вартість зберігання автомобіля склала 37 540 грн. (а.с.18).

Відповідачем зазначено про те, що оскільки позивачем вже отримано страхове відшкодування у межах, визначених страховим полісом, вимоги про відшкодування шкоди із неї є необґрунтованими.

Так, згідно наданого відповідачем страхового полісу № А1/5643686, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована ПрАТ СК «Україна» на суму 50 000 гривень.

Зважаючи на те, що згідно наданого відповідачем листа Моторного (транспортного) страхового бюро України (вх. 3.1-05/9074 від 27.03.2018 р., а.с.100), ОСОБА_5 повідомлено про відшкодування позивачу шкоди у розмірі 50000 грн. та заявлено про відшкодування зазначеної суми із витратами на збір документів та визначення розміру шкоди на загальну суму 50577,60 грн.

Відповідно до положень чч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до Постанови Судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15: «…право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні».

У зв`язку із чим із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 149862,53+37540,00-50000=137402 гривні 53 копійки.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення спричинену матеріальну шкоду у розмірі 17 000 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у п.3 Постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем зазначено, що спричинена їй моральна шкода полягає у завданні їй негативних наслідків в результаті ДТП, зокрема нервовий стрес, який вона відчувала після того, як дізналася про пригоду, серйозну травму ОСОБА_6 , який і до сьогодні відчуває наслідки вказаної ДТП. Ткож позивач вказує, що дуже глибоко пережила завдання пошкоджень її транспортному засобу, внаслідок яких автомобіль в подальшому використовувати за призначенням не можна, хоча він слугував її компанії засобом щоденного зв`язку між магазинами та для особистих потреб. Для відновлення нормального душевного стану їй потрібен був час. До того ж, відмова відповідачки на пропозиції добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Зазначені обставини призвели до зміни нормального ритму життя позивача. Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди враховує в себе усі страждання, які їй довелося перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Зважаючи на викладене, я її оцінюю у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених на момент ДТП: 1700 гривень*10 місяців = 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

При вивченні обставин справи, зважаючи на характер порушення відповідачем прав позивача, глибини встановлених фізичних та душевних страждань позивача, недоведеності погіршення здібностей позивача у зв`язку із ДТП або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення із відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачу компенсацію у розмірі 5000,00 грн.

Судові витрати суд розподіляє між сторонами відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з урахуванням вимог ст.81 ЦПК України, та стягує із відповідача на користь позивача сплачені позивачем суми судового збору, вартість проведення експертного дослідження, а також витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись стст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 95, 141, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 137402,53 грн. (сто тридцять сім тисяч чотириста дві грн. 53 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) вартість наданих юридичних послуг у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) вартість проведення експертного дослідження у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 2394,02 грн. (дві тисячі триста дев`яносто чотири грн. 02 коп.).

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті та проголошено у присутності сторін.

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий: суддя