Справа № 369/436/19
Провадження № 2/369/1805/19
30.10.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Дубас Т.В..,
за участі секретаря Мазурик Д.С.,.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири, -
У січні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач, ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.09.1997р. №62, виданим Виконкомом Вишневої міської Ради і записаний в реєстрову книгу за №24/30 та за договором дарування 1/2 частини квартири від 10.11.2018 року серія ННМ № 399964, зареєстровано в реєстрі за № 12/11, індексний номер витягу: 144827388, є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом із нею, в даній квартирі зареєстровані: батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , доньки : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , онуки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також Відповідач.
З відповідачем 08 серпня 2018 року позивач розірвала шлюбні відносини, відповідач з липня 2018 року проживає в іншому місці. Позивачу невідомо за якою адресою проживає Відповідач. По телефону та за допомогою Інтернету позивач з відповідачем не спілкуються, листи один одному не пишуть. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню моєї квартири АДРЕСА_1 , в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 7 осіб, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивач має сплатити таким службам за надані послуги.
Позивач сплачує комунальні платежі за відповідача, оскільки він не проживає в квартирі. В позивача на її утриманні знаходиться батьки, діти та онуки, тому вона як може намагається зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує її сплачувати за нього, в той час коли він не користується та не проживає в квартирі вже понад півроку. Факт не проживання Відповідача понад півроку, можуть підтвердити чисельні свідки: знайомі, сусіди по квартирі.
Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартири не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартиро; АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в точу числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду невідомі.
За згодою представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.09.1997р. №62, виданим Виконкомом Вишневої міської Ради і записаний в реєстрову книгу за №24/30 та за договором дарування 1/2 частини квартири від 10.11.2018 року серія ННМ № 399964, зареєстровано в реєстрі за № 12/11, індексний номер витягу: 144827388, є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом із нею, в даній квартирі зареєстровані: батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , доньки : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , онуки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також Відповідач.
З Відповідачем 08 серпня 2018 року Позивач розірвала шлюбні відносини, Відповідач з липня 2018 року проживає в іншому місці. Позивачу невідомо за якою адресою проживає Відповідач. По телефону та за допомогою Інтернету позивач з відповідачем не спілкуються, листи один одному не пишуть. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню моєї квартири АДРЕСА_1 , в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 7 особ, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивач має сплатити таким службам за надані послуги.
Позивач сплачує комунальні платежі за Відповідача, оскільки він не проживає в квартирі. В позивача на її утриманні знаходиться батьки, діти та онуки, тому вона як може намагається зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації Відповідача в даній квартирі, змушує її сплачувати за нього, в той час коли він не користується та не проживає в квартирі вже понад півроку. Факт не проживання Відповідача понад півроку, можуть підтвердити чисельні свідки: знайомі, сусіди по квартирі.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Ст. 386 ЦК встановлені гарантії захисту права власності. Так, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.
Відповідач по справі є колишнім членом сім`ї.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин Відповідач виїхав з кватири.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову .
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири - задоволити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 )
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).
Суддя: Дубас Т.В.