Справа № 202/8026/18
Провадж. 2/202/953/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2019 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

в складі: головуючого судді-Бєльченко Л.А

при секретарі- Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про визнання права користування земельною ділянкою, визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 указала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько, ОСОБА_3 . Після його смерті вона оформила спадщину на частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Також за час життя ОСОБА_3 на підставі рішення Індустріальної районної ради народних депутатів № 493 від 08.09.1989 року була виділена земельна ділянка площею 0.06 га по АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального житлового будинку. Проте за час життя її батько не закінчив будівництво будинку і не здійснив його державну реєстрацію. Тому позивач просила суд визнати за нею право на користування цією земельною ділянкою і право забудовника на будинок АДРЕСА_2 з надвірними будівлями з правом здачі будинку і надвірних будівель в експлуатацію та отримання на її ім`я документів, що посвідчують право власності.

Представник позивача, адвокат Пантюхов А.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача Дніпровської міської ради Сокол І.В. позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позову, представник відповідача указала, що позивачем не надано доказів, що будівництво спірного житлового будинку спадкодавцем велося відповідно до вимог закону, тому у позивача не виникло прав та обов`язків забудовника. Щодо вимог про визнання за позивачем права на користування земельною ділянкою, наданою ОСОБА_3 для будівництва індивідуального житлового будинку, то дане питання знаходиться поза межами компетенції суду, оскільки питання щодо регулювання земельних відносин відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішується виключно на пленарних засіданнях міської ради. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі їх представника

(а.с.65).

Представник третьої особи - Харланов Олег Миколайович в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с.64).

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно, про прийняття спадкових прав на котре до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори 10.12.2013 року звернулась позивач, ОСОБА_1 , яка є донькою спадкодавця. ОСОБА_2 , син спадкодавця, третя особа у справі, 10.12.2013 року подав заяву про відмову від права на прийняття спадщини на користь позивача. 21.10.2016 року Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою позивачеві ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину на частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 . У видачі свідоцтва про право на житловий будинок АДРЕСА_2 і земельну ділянку за цією ж адресою постановою від 05.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з відсутність правовстановлюючих документів (а.с.14,68-95).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі рішення Індустріальної районної ради народних депутатів № 493 від 08.09.1989 року була виділена земельна ділянка площею 0.06 га по АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального житлового будинку. Актом Головного архітектурно-планового управління виконкому Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 22.09.1989 року установлені межі земельної ділянки в натурі. Проте за час життя ОСОБА_3 не добудував будинок. Згідно технічного паспорту на цей будинок його будівництво завершено у 2014 році, тобто після смерті спадкодавця (а. с.112).

Відповідно до статті 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом.

Положенням статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб

(спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 12.07. 2001 року «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь - які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги.

Як роз`яснено у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Зазначене дає суду підстави вважати, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входять права забудовника на незавершене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_2 . Тому позивач ОСОБА_1 має право на успадкування всіх майнових прав спадкодавця, в тому числі і на права забудовника.

Таким чином, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 право забудовника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 з господарськими спорудами та прибудовами.

Що стосується вимог ОСОБА_1 в частині визнання за нею права введення домоволодіння в експлуатацію, отримання правовстановлюючого документа, то вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки само по собі визнання прав забудовника надає особі право для введення домоволодіння в експлуатацію і отримання ним правовстановлюючого документу на домоволодіння.

Суд вважає, що вимоги про визнання права на користування земельною ділянкою у розмірі 0,06 га за цією ж адресою за позивачем задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Відповідно до положень частини другої статті 158 Земельного кодексу України судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до частини першої статті 116 цього Кодексу громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положенням частини першої статті 122 Земельного кодексу встановлено, що у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад передають сільські, селищні, міські ради.

Наведене свідчить, що вирішення питання про визнання права на користування земельною ділянкою, котра знаходиться у комунальній власності, відноситься в даному випадку до компетенції міської ради і не належить до компетенції суду. Тому суд відмовляє позивачеві в цій частині позову.

За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Питання про відшкодування судових витрат у вигляді судового збору позивач не ставить.

Керуючись ст.ст.4,5,10,12,81,259,263-265 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право забудовника на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя-- Бєльченко Л.А.