№ провадження 4-с/646/36/2019
Справа № 646/4405/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2019 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Косовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному і Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця у виконавчому провадженні № 48634093, які перебувають на виконанні у Міжрайонному ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем оскаржувані рішення прийнято з численними порушеннями Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для визнання їх неправомірними та скасування.

Боржник про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, вимоги викладені у скарзі підтримує повністю та просить її задовольнити.

Стягувач про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, заяв та пояснень по суті справи не надавав.

Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, заяв та пояснень по суті справи не надавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали справи та доводи викладені у скарзі суд встановив, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.12.2013 по справі № 2035/9719/2012 позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 03.04.1998, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) 915610 (дев`ятсот п`ятнадцять тисяч шістсот десять) гривень. Рішення суду набрало законної сили.

На виконання заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2013 року по справі № 2035/9719/2012 було видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до примусового виконання.

Боржником за виконавчим документом є ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Червонозаводським РВ ГУМВС України в Харківській області від 22 серпня 2003 року, місце проживання боржника: АДРЕСА_2 .

Стягувачем за виконавчим документом є ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання стягувача: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

04.09.2015 постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління Носенко О.В. було відкрито виконавче провадження № 48634093.

Судом встановлено, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи боржника про те, що у виконавчому документі невірно зазначено ім`я боржника необґрунтовані, оскільки ім`я боржника зазначено у відповідності до судового рішення.

Також безпідставними є доводи боржника про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Положення п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Така правова позиція також наведена Верховним Судом України у постанові від 25.06.2014 у справі № 6-62цс14.

Суд також констатує, що у виконавчому листі не зазначено рік його видачі, а лише відомості про його видачу «19 травня».

При цьому, у виконавчому листі 09 квітня 2015 визначено датою набрання рішенням законної сили, а 09 квітня 2016 року строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд приходить до висновку, що відкриття виконавчого провадження 04.09.2015 відбулось у межах строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому відсутність року видачі виконавчого листа не є безумовною перешкодою для державного виконавця у прийнятті виконавчого документа до виконання та відкритті виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець при відкритті виконавчого провадження діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Закону України «Про виконавче провадження», а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена правомірно.

Також боржником у скарзі на рішення державного виконавця заявлено вимогу про визнання неправомірною та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2015 у виконавчому провадженні № 48634093 та постанови про арешт коштів боржника від 22.12.2018 у виконавчому провадженні № 48634093.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Встановлено, що у вступній та резолютивній частині постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2015 вказано ім`я боржника ОСОБА_1 , а в іншій постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2015 вказано ім`я боржника ОСОБА_1 .

Прийняття державним виконавцем в один день 04.09.2015 двох ідентичних постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за різними ідентифікаційними даними боржника не може вважатися таким, що відбувається на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на те, що одна з постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2015 винесена у відповідності до ідентифікаційних даних боржника визначених у виконавчому документі, а боржником не доведено зворотнього, то вона не підлягає скасуванню і є правомірною.

Також, 22.12.2018 постановою державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області накладено арешт на кошти боржника.

Встановлено, що державним виконавцем у вступній частині постанови в порушення п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 не у повному обсязі зазначено реквізити виконавчого документа, зокрема не вказано дату видачі виконавчого документа.

Листом АТ «Укрсиббанк» № 65-4/10863 від 01.02.2019 з цих підстав було відмовлено у прийнятті постанови про арешт коштів до виконання.

Згідно з постановою про арешт коштів боржника державним виконавцем постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках « ОСОБА_1 » № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 відкритих у АТ «Укрсиббанк» та № НОМЕР_6 відкритому у АТ КБ «Приватбанк» в межах суми звернення стягнення.

Як вбачається з довідки АТ «Укрсиббанк» рахунки № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 відкриті клієнту банку на ім`я ОСОБА_1 .

Також з довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що номер рахунку № НОМЕР_6 відкритий клієнту банку на ім`я ОСОБА_1 .

Отже, банківські рахунки на які накладено арешт відкрито на ім`я клієнта ОСОБА_1 , тобто за відмінними від постанови державного виконавця ідентифікаційними даними.

Відповідно до п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 № 22 клієнт - особа, яка має рахунок у банку або користується його послугами.

Згідно зі п. 9.2. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.

Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

З паспорту громадянина України боржника вбачається, що його ім`ям (прізвище, власне ім`я та по-батькові) є « ОСОБА_1 ».

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що згідно резолютивної частини постанови про арешт коштів боржника від 22.12.2018 державним виконавцем було накладено арешт на рахунки за реквізитами, які не відповідають відомостям про боржника як клієнта банку та суперечать відомостям паспорту громадянина України, що не може вважатися таким, що відбулося на підставі та в межах повноважень, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ч. 2., 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 447, 451 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.09.2015 у виконавчому провадженні № 48634093.

Визнати неправомірною та зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області скасувати постанову про арешт коштів боржника від 22.12.2018 у виконавчому провадженні № 48634093.

В іншій частині скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції, який постановив оскаржувану ухвалу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу направити боржнику, стягувачу та в Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

Суддя: Єжов В.А.