Провадження № 2/127/2491/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11.10.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Позов мотивований тим, що згідно з ордером №785 від 15.01.1982 року, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м. Вінниці на підставі рішення №844 від 23.12.1982 року, позивач отримав право на вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Після отримання ордеру позивач заселився в квартиру і був в ній зареєстрований. Особовий рахунок № НОМЕР_1 на квартиру був відкритий у житловому органі на ім`я ОСОБА_1 як основного квартиронаймача.

Згодом позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , яка з його згоди вселилась до квартири і 09.12.1992 року була там зареєстрована.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 , відповідач по справі, який від народження проживав в спірній квартирі і 21.01.1994 року був внесений в особовий рахунок.

Подружнє життя позивача не склалося. 20.05.1997 року у Вінницькому відділі РАГС вчинено актовий запис №83 про розірвання шлюбу, після чого ОСОБА_4 прийняла прізвище « ОСОБА_5 ». Наприкінці 1997 року колишня дружина позивача разом із сином виїхали із квартири у м. АДРЕСА_2 , забравши з собою всі речі. Більше до квартири позивача вони не поверталися. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.01.2008 року ОСОБА_3 була визнана такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та на підставі цього рішення суду 14.03.2008 року була знята з реєстрації, а син ОСОБА_6 до цього часу залишається зареєстрованим в квартирі.

З часу вибуття з квартири, вже понад 20 років ОСОБА_2 в спірній квартирі не з`являється, своїх речей в ній не зберігає, участі в утриманні цього житлового приміщення та оплаті комунальних платежів не приймає.

На відповідача нараховуються комунальні платежі, в зв`язку з чим у позивача виникають питання з отриманням субсидії та приватизацією житла.

Досудове врегулювання спору не можливе, так як місцезнаходження відповідача невідомо.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ордером №785 від 15.01.1982 року, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м. Вінниці на підставі рішення №844 від 23.12.1982 року, позивач отримав право на вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Після отримання ордеру позивач заселився в квартиру і був в ній зареєстрований. Особовий рахунок № НОМЕР_1 на квартиру був відкритий на ім`я ОСОБА_1 як основного квартиронаймача.

Згодом позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , яка з його згоди вселилась до квартири і 09.12.1992 року була там зареєстрована.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 , відповідач по справі, який від народження проживав у спірній квартирі і 21.01.1994 року був внесений в особовий рахунок.

Подружнє життя позивача не склалося. 20.05.1997 року у Вінницькому відділі РАГС вчинено актовий запис №83 про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 прийняла прізвище « ОСОБА_5 ». Наприкінці 1997 року колишня дружина позивача разом із сином виїхали із квартири у м. АДРЕСА_2 , забравши з собою всі речі. Більше до квартири позивача вони не поверталися. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.01.2008 року ОСОБА_3 була визнана такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та на підставі цього рішення суду 14.03.2008 року була знята з реєстрації, а син ОСОБА_2 до цього часу залишається зареєстрованим у квартирі.

З часу вибуття з квартири, тобто понад 20 років ОСОБА_2 у спірній квартирі не з`являється, своїх речей в ній не зберігає, участі в утриманні цього житлового приміщення та оплаті комунальних платежів не приймає.

На відповідача нараховуються комунальні платежі, в тому числі і на зареєстрованого у квартирі сина.

З приводу реєстрації відповідача у квартирі у позивача виникають питання щодо отримання субсидії та приватизацією житла.

Факт відсутності ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 більше 6 місяців, а саме з 1997 року підтверджується письмовими доказами, а саме:

-актом №11187 від 20.06.2019 року, складеним мешканцями будинку та представниками ТОВ «ЖЕО»;

-копією рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.01.2008 року про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням;

-копією свідоцтва серії НОМЕР_2 про розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем реєстрації понад шість місяців встановлений, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, доведеними.

Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з його відсутністю в даному приміщенні понад 6 місяців без поважних причин.

Позивач може оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення складено 11.10.2019 р.

Суддя