Справа № 510/728/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.;

за участю секретаря Черня В.Ф.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» (треті особи: Бондар Ірина Михайлівна , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу; Ренійський районний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача, в особі Істамовой І.В. , у судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, у відповідності до зазначених умов, разом складають кредитний договір. Позивач підписуючи договір погодився з Умовами та правилами надання споживчого кредиту фізичним особам. Банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, а та обставина, що сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору.

Третя особа, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу - Бондар І.М., в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Разом з цим були направлені пояснення, копія виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено. У своїх поясненнях Бондар І.М. вказує, що стягувачем (відповідачем) було надано необхідні документи, за умови надання яких може бути вчинено виконавчий напис, а тому підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Ренійського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, будучі неодноразово належним чином сповіщений, у судові засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія виконавчого напису нотаріусу від 27.06.2017 р.; копія постанови Ренійського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області про завершення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.01.2018р.; копія листа - відповіді АТ КБ «Приватбанк» на імя ОСОБА_1 від 04.03.2019р.; копія паспорту громадянки України ОСОБА_1 ; копії постанов та ухвал судів інших інстанцій; копія заяви ОСОБА_1 від 01.06.2008р.; копія виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення за договором № б/н від 01.06.2008, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 09.05.2017р.; копія заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про вчинення виконавчого напису від 27.06.2017р.; копія інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 27.06.2017р.; копія скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 27.06.2017р.; копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 01.06.2009р.; копія фіскального чеку від 2006.2017р.; копія опису вкладання цінного листа на ім`я ОСОБА_1 ; у підтвердженні направлення досудової вимоги на ім`я ОСОБА_1

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 01.06.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем був укладений кредитний договір, який складається зі заяви позичальника від 01.06.2009р. У зазначеній заяві позивач погодився з тим, що умови надання споживчого кредиту, відомості про сукупну вартість кредиту роз`яснені та зрозумілі. У зв`язку із ти, що позивач несвоєчасно виконав зобов`язання за зазначеним договором в неї станом на 09.05.2017р. склалась заборгованість у розмірі 166 594, 26 грн. Листом від 14.06.2017р. відповідач направив на адресу позивача повідомлення з вимогою про усунення порушень за вказаним договором, а саме заборгованості, яка станом на 09.05.2017 року склала 166 594,26 грн.

27.06.2017р. року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., було вчинено виконавчий напис № 5888 про стягнення з позивача за несплачену в строк за Кредитним договором б/н від 01.06.2009 року заборгованості у розмірі 166 094грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7648,85 грн.; заборгованість за відсотками - 145 871,34 грн.; заборгованість з пені та комісії - 4664,82 грн.; штраф - 7909,25 грн.; Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 3000 грн.

23.01.2018р. Ренійським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі виконавчого напису була винесена постанова про звернення стягнення на пенсію позивача у розмірі 20% щомісячно. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а саме: без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу; позивачем не було отримано досудову вимогу про добровільну сплату заборгованості. Тому, у зв`язку з наведеним позивач була вимушена звернутись до суду та просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Аналізуючи доводи сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки.

За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачкою по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 258, 259,263-268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 27.06.2017 р. № 5888, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 169 091 грн. 26 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков