Справа № 137/1108/19
Провадження № 22-ц/801/2190/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 рокуСправа № 137/1108/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Панасюка О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мазуром Олександром Валентиновичем, на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2019 року про передачу справи на розгляд до іншого суду за матеріалами позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Літинської районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів, постановлену у складі судді Желіховського В.М.,

встановив:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Літинської районної державної адміністрації Вінницької області, який обґрунтовувала тим, що з 10 жовтня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 грудня 2015 року шлюб було розірвано на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області. Після розірвання шлюбу дочка ОСОБА_4 проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2015 року у справі № 137/2163/15-ц з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2015 року і до її повноліття.

Однак на сьогоднішній день змінилися обставини, які впливають на розмір забезпечення спільної із відповідачем дитини та потребують збільшення розміру аліментів, зокрема зміни в законодавстві, яке регулює відносини в сфері утримання дитини. Згідно з чинною редакцією ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку з чим наявні підстави для збільшення розміру аліментів та встановлення їх у розмірі, передбаченому чинним законодавством.

З моменту розірвання шлюбу відповідач взагалі не цікавиться життям дочки, обов`язків по утриманню та вихованню дитини не виконує, має заборгованість із сплати аліментів, не надає жодної матеріальної допомоги та повністю ігнорує факт спорідненості із дитиною. Органом опіки і піклування Літинської РДА надано висновок від 29 липня 2019 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3 .

Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача принижує гідність дитини, а наявність людини , яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому призвести до негативних наслідків в житті дитини як з моральної , так і з правової точки зору.

З цих підстав просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та змінити розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2015 року у справі № 137/2163/15-ц і стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2019 року матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Літинської районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів, передано до Шумського районного суду Тернопільської області за територіальною підсудністю.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , а на позовні вимоги ОСОБА_1 поширюються загальні правила підсудності, встановлені ст. 27 ЦПК України, згідно з якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про застосування норм ст. 31 ЦПК України та передачу справи на розгляд Шумського районного суду Тернопільської області за місцем проживання відповідача.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатом позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до Літинського районного суду Вінницької області для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції не з`ясував належним чином предмет позовних вимог і не звернув увагу на те, що позивачем було заявлено крім іншого вимогу про збільшення розміру аліментів, на яку відповідно до положень ч.ч.1, 16 ст. 28 ЦПК України поширюються правила альтернативної підсудності, яка передбачає право пред`явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача за вибором останнього між кількома судами, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 ЦПК України.

Оскільки позов було пред`явлено за вибором позивача за місцем його проживання, що є його правом, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи до іншого суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , шляхом збільшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до з 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою у паспорті ОСОБА_1 , довідкою виконавчого комітету Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області від 06 травня 2019 року №586 (а.с. 9, 13).

Відповідач ОСОБА_2 проживає в с. Андрушівка Шумського району Тернопільської області, що підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Шумського районного відділу державної виконавчої служби від 07 травня 2019 року (а.с. 20).

За загальним правилом територіальної юрисдикції (підсудності) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст. 27 ЦПК України).

Статтею 28 ЦПК України передбачені випадки альтернативної підсудності, тобто пред`явлення позову за вибором позивача між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа.

Так, ч. 1 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з ч. 16 цієї ж статті позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів не поширюються правила виключної підсудності.

Позивач наділений правом вибору між кількома судами, яким підсудна справа.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки позовній вимозі ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, не встановив наявність підстав для застосування правил виключної підсудності справи, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про порушення позивачем правил підсудності справи.

Так, позовні вимоги пред`явлені за місцем проживання ОСОБА_1 , що передбачено вищенаведеними нормами процесуального законодавства.

Отже, підстави для передачі справи на розгляд іншому суду за територіальною підсудністю відсутні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права і перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 379, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мазуром Олександром Валентиновичем, задовольнити.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

О.С. Панасюк