Справа № 203/2861/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м.Дніпрі ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 . На прохання її онука ОСОБА_3 в червні 2015 року в квартирі було зареєстровано останнього та його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після реєстрації відповідачі в квартирі не проживали, житлово-комунальні послуги не сплачували. Також від родичів їй стало відомо, що на теперішній час відповідачі живуть за межами України. Посилаючись на вказані обставини, намір продати належну їй квартиру та неможливість реалізувати свої права власника через наявність реєстрації в квартирі відповідачів, позивачка просила усунути їй перешкоди у користуванні, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі за викликом до суду повторно не з`явились, про поважність причин своєї неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві особистої приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2006 року.

Також у вказаній квартирі, з червня 2015 року зареєстровані онук позивачки ОСОБА_3 та його син і правнук позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час розгляду справи позивачка зазначила, що після досягнення ОСОБА_4 одного року, тобто приблизно з травня 2016 року, відповідачі виїхали з належної їй квартири та більше в ній ніколи не проживали, винаймаючи іншу квартиру.

Факт не проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_1 на протязі більше одного року підтверджено також актом про не проживання від 27.06.2019 року, показами допитаних під час розгляду справи свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до термінів, наведених в ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

-місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

-місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням наведених вище положень законодавства та вставленого судом факту не проживання відповідачів з травня 2016 року в квартири, яка належить позивачці, суд приходить до висновку, що відповідачі в силу ч.2 ст.405 ЦК України втратили право користування квартирою.

В зв`язку з цим, а також враховуючи, що наявність їх реєстрації в належній позивачці квартирі, створює останній перешкоди у вільному користуванні майном та реалізації прав власника, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та усунути їй перешкоди в користуванні квартирою, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування останньою.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.150 ЖК України, ст.ст.16,319,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст.4,5,10-13,76-82,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м.Дніпрі ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 жовтня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак