ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1094/19 Номер провадження 22-ц/814/2699/19Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Глобинського районного суду Полтавської області в складі судді Олефір А.О. від 13 серпня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.06.2016 року в сумі 23788,78 грн., яка складається з 1909,32 грн. заборгованість за кредитом, 18770,47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1500 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1108,99грн. штраф (процентна складова).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11.06.2016 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Неналежне виконання умов договору призвело до утворення вищевказаної заборгованості, яка в добровільному порядку боржником не погашалось, що стало підставою для звернення банку до суду.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.06.2016 року в сумі 1909,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір у сумі 153,87 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Часткове задоволення позову вмотивовано недоведеністю банком досягнення згоди між сторонами щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, які б встановлювались договором за погодженням сторін, що, в свою чергу, виключає підстави для задоволення вимог в цій частині.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків в сумі 18770,47 грн. та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення відсотків по кредиту з огляду на те, що це завдає шкоди усім споживачам банківських послуг.

Рішення суду в частині задоволених вимог та відмови в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за пенею, комісією та штрафів сторонами не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для перегляду рішення в цих частинах.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 11.06.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2870 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Задовольняючи частково позов в частині стягнення лише заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що надані банком на підтвердження позову докази не містять підтверджень, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними саме в тій редакції, яка існувала на момент підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також про те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме, у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, зроблено висновок про те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що з огляду на вищевказані обставини та зміст статей 633, 634 ЦК України слід вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Застосувавши вказані правові позиції в подібних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність доказів, які-б доводили факт приєднання позичальника ОСОБА_1 саме до тих Умов та правил, які приєднані банком до позовної заяви та на підставі яких останнім здійснено розрахунок заборгованості за користування кредитом, в тому числі за відсотками та неустойкою.

Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та правильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за користування кредитом, заборгованості за пенею, комісією та штрафів, порядок та розмір нарахування яких здійснюється згідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг щодо яких відсутні докази про ознайомлення з ними позичальника на момент підписання анкети -заяви.

Апеляційна скарга не спростовує висновки суду першої інстанції та не містить посилання на обставини, з якими законодавство пов`язує підстави для скасування чи зміни судового рішення.

Так, твердження апелянта про помилковість висновку суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту не може бути прийнято до уваги колегією суддів, оскільки заборгованість по процентам за користування кредитом, її розмір та порядок обрахування також визначено положеннями Умов та правил надання банківських послуг, стосовно яких відсутні докази про їх погодження сторонами при укладанні кредитного договору.

За вказаних обставин, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.