Ухвала

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 752/6896/15-ц

провадження № 61-17183ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дідков» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року у складі судді Чередніченко Н. П. та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц.,

Яворського М. А. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дідков» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов`язання звільнити квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дідков» (далі - ТОВ «Дідков») на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що її подано з пропуском строку на касаційне оскарження та не сплачено судовий збір. Надано заявнику строк до 17 жовтня 2019 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали для звернення до суду касаційної інстанції з клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначення інших поважних підстав для поновлення такого строку, надання належних доказів на їх підтвердження та сплати судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду, у жовтні 2019 року заявник надіслав до Верховного Суду квитанцію про сплату судового збору у належному розмірі та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обгрунтоване тим, що єдиною особою, яка має право підписувати процесуальні документи в інтересах ТОВ «Дідков» є Ільчук Н. В . , яка у період з 11 вересня

2019 року по 19 вересня 2019 року перебувала у відпустці, що підтверджується наказом від 09 вересня 2019 року № 2-в.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, вважаю, що воно задоволенню не підлягає.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскільки повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складено

08 серпня 2019 року, останнім днем на її касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, було 09 вересня 2019 року, а касаційна скарга згідно відомостей штрихкодового ідентифікатора на конверті подана 18 вересня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі

№ 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Постанова Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 13 серпня

2019 року.

Наведені у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження розпочався 08 серпня 2019 року та закінчився

09 вересня 2019 року, тоді як посадова особа ТОВ «Дідков», яка має право підпису процесуальних документів, перебувала у відпустці з 11 вересня

2019 року по 19 вересня 2019 року, тобто вже після закінчення строку на касаційне оскарження.

У рішенні ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії», суд зазначив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Суду не надано доказів на підтвердження обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику ознайомитися з оскаржуваним судовим рішенням, не наведено поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, не доведено порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо неналежного направлення оскаржуваного судового рішення сторонам у справі, а тому відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від

21 грудня 2010 року).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, за відсутні підтвердження обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику ознайомитися з оскаржуваним судовим рішенням та подати касаційну скаргу у передбачені законом строки, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дідков» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дідков» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов`язання звільнити квартиру, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик