Ухвала

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 642/6494/17

провадження № 61-19066ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Святець Олександром Миколайовичем на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 травня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позов обгрунтовано тим, що 12 лютого 2017 року відповідач, керуючи автомобілем марки «LIFAN, 520» по вул. Полтавський шлях, здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAEWOO LANОS» під керуванням позивача, чим завдав йому матеріальної шкоди.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року, відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно зі звітом № 04.08.17 «Про оцінку колісного транспортного засобу» вартість матеріального збитку автомобілю «DAEWOO LANОS» складає 29 734,93 грн.

Позивач вказує, що 19 червня 2017 року ОСОБА_1 частково відшкодував завдані збитки та виплатив йому страхову суму у розмірі 8 718,20 грн.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути різницю між виплаченим страховим відшкодуванням і сумою фактично заподіяного збитку, що складає 21 016,73 грн та вартість послуг експерта з оцінки шкоди майну в розмірі 750 грн, а всього - 21 766,73 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 травня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 21 766,73 грн завданих збитків та судовий збір у розмірі 704,80 грн, а всього стягнуто - 22 471,53 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача щодо суми стягнення є доведеними та такими що відповідають визначеному розміру заподіяної шкоди.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 травня 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 травня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 21 016,73 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн*100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Верховним судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені скаржником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, чи суспільний інтерес.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником Святець Олександром Миколайовичем на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 травня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко