П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Яворської Ж.М., із секретарем судового засідання Гавор В.Б., без участі учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року, постановлену в приміщенні того ж суду у складі судді Ротар М.М., по справі № 473/3790/18, провадження № 22-ц/812/1672/19, за скаргою ОСОБА_1 заінтересовані особи Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_2 , на бездіяльність відділу ДВС та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в частині не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою від 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження; зобов`язати вказаний відділ зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладений постановою від 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження.

Посилався на те, що ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.10.2018 року у справі за його скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було визнано бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутковського І.П. в частині не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою від 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження. Також було зобов`язано головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутковського І.П. зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладений постановою від 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження. Ухвала набрала законної сили, однак не була виконана виконавцем ОСОБА_3 І.В. та арешт з майна ОСОБА_1 не було знято з причини звільнення ОСОБА_4 з роботи. Він звернувся із заявою до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління ДВС ГУЮ в Миколаївській області та Вознесенського МРВ ДВС, в якій просив вжити заходи по виконанню ухвали суду від 24.10.2018 року, однак отримав відповідь про неможливість виконання через звільнення ОСОБА_4

Вважає таку бездіяльність відділу ДВС незаконною та такою, що порушує його права, оскільки він позбавлений можливості вільно розпоряджатися своїм майном. На його думку звільнення ОСОБА_4 з посади державного виконавця не може унеможливлювати виконання ухвали суду про зняття арешту. Замість нього дії по виконанню судового рішення можуть вчинити інші виконавці відділу, на яких відповідно до вимог закону покладено обов`язок по виконанню судових рішень. Невчинення таких дій та така бездіяльність є незаконною (а.с. 126-128).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року провадження по справі закрито (а.с. 138).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду про тотожність спору є помилковим, оскільки раніше розглянута скарга за колом суб`єктного складу учасників розгляду скарги та предмету оскарження відрізняється від тієї, з якою він звернувся до суду на цей час. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 144-146).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належно повідомлені про час та місце судового розгляду, не з`явились

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції, посилаючись на частину першу статті 255 ЦПК України, прийшов до висновку про те, що є така, що набрала законної сили ухвала суду, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може з наступних підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до ст. 255 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, закриття провадження у справі за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, вирішило спір, тотожний до спору, що розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закривати провадження у справі

Необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 273 ЦПК України).

Судом встановлено, що 24 жовтня 2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області була винесена ухвала у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, якою було визнано бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутковського І.П. в частині не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою від 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження. Також було зобов`язано головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутковського І.П. зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладений постановою від 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження. Ухвала не оскаржена, набрала законної чинності.

Предметом скарги в тій справі було визнання бездіяльності головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бутковського І.П. у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Предметом спору у цій скарзі є визнання незаконною бездіяльності Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у зв`язку з невиконанням ухвали суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Таким чином, висновок судів про тотожність предмета спору, що стало наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України є передчасним.

Крім того, закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених пунктом третім частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції, вдався до неправильного тлумачення зазначеної процесуальної норми та не звернув уваги, що статтею 255 ЦПК України не передбачено такої підстави для закриття провадження у справі як наявність ухвали суду, яка набрала законної сили та якою вирішено питання у спорі між тими ж особами і з тих самих підстав, оскільки тотожність спору передбачена тільки для позовного провадження (постанова, Верховного Суду від 06.06.2018 року по справі № 754/1480/17-ц|61-16832св18)

Таким чином, закриття судом провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частиною першої статті 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Н.В. Самчишина

Ж.М. Яворська

Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2019 року