ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 639/4288/19

провадження № 22-ц/818/4092/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за поданням головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волобуєвої Олени Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Рубіжного С.О., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 27 червня 2019 року), -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волобуєва Олена Вікторівна звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 червня 2019 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 .

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області зазначає, що на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження №56735134 по виконанню вимоги №ф-41820 від 03.07.2018 року, виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2 645,16 грн. Проте з липня 2018 року боржником не здійснено жодних дій, спрямованих на погашення вказаної заборгованості. Апелянт вважає, що наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасової заборони у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання вказаного рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобов`язань та переховування від виконавчих органів, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волобуєвої О.В. знаходилося виконавче провадження № 56735134 з примусового виконання вимоги № ф-41820 від 03.07.2018 року, виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованість у розмірі 2645,16 грн. (а.с.5 ).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчужень об`єктів нерухомого майна за боржником на праві власності зареєстрована квартира за адресою АДРЕСА_1 ; 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.7-9)

На запит про перетинання боржником державного кордону України, отримана інформація, що ОСОБА_1 , закордонний паспорт серії НОМЕР_1 , 17.09.2018 року здійснювала виїзд з України (а.с. 6 ).

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України № та № від 14.02.2019 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, про отримання пенсії, інформації щодо ОСОБА_1 не знайдено (а.с.12 ).

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України, інформації про номери рахунків, про джерела отримання доходів ОСОБА_1 не знайдено.(а.с.11)

07.12.2018 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника ( АДРЕСА_1 ), в ході якого було встановлено, що двері ніхто не відчинив, тому провести виконавчі дії не виявилось можливим. (а.с.13 )

07.12.2018 року державним виконавцем на адресу боржника було направлено виклик державного виконавця, з вимогою з`явитися до виконавця 11.12.2018 року, однак на вказаний виклик, як вказує державний виконавець, боржник не з`явилась, про причини неявки та пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документу не повідомила ВДВС (а.с.14).

Як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язання, не вживає заходів щодо виконання рішення. Державний виконавець вважає, що наявні підстави для застосування заходів примусового виконання рішення у вигляді тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи, не вказують на ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на неї обов`язків судовим рішенням.

Надані державним виконавцем матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів про отримання боржником кореспонденції, про вчинення ним саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду.

Матеріали справи також не містять будь-яких даних про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця.

Будь-яких доказів того, що на час звернення до суду з даним поданням боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього,- суду надано не було.

Крім того з повідомлення головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волобуєвої Олени Вікторівни (а.с. 64) убачається, що боржником сума боргу за виконавчим провадженням №56735134, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі. У зв`язку з чим постановою від 12 вересня 2019 року закінчено виконавче провадження (а.с.65).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 , - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 30.10.2019 року.