провадження № 6/752/1151/19
УХВАЛА

25.10.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазаревої А.І. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазарева А.І. звернулась з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 . Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа № 752/15138/15, виданого 03.04.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 1514697,97 грн. З метою проведення опису 1/3 частини квартири боржника державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , але потрапити до квартири для проведення її опису не видалося можливим. Враховуючи відсутність у боржника іншого майна державний виконавець звернулась до суду із даним поданням та просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення опису 1/3 частини квартири з подальшою реалізацією квартири з метою задоволення вимог стягувача, передбачених Законом України «Про виконавче провадження.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про день та час розгляду подання повідомлений належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути подання без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи зі змісту п. 13 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

При цьому, згідно ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України).

Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України).

Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обгрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа № 752/15138/15, виданого 03.04.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 1514697,97 грн. та постановою головного державного виконавця від 01.06.2018 року було відкрито виконавче провадження № 56512901.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження направлення вказаної постанови боржнику ОСОБА_4 та отримання, останнім, вказаного документу, - до матеріалів справи не долучено, як і не долучено докази на підтвердження отримання боржником виклику державного виконавця від 25.07.2019 року.

Крім того, державним виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до квартири, яка на праві власності належить боржнику, - не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористанні всі права надані державним виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як то встановлення не лише належності на праві власності вказаної квартири боржнику, а і реєстрацію боржника у вказаній квартирі, його фактичне проживання за вказаною адресою, а також належності (відсутності) боржнику (у боржника) іншого рухомого або нерухомого майна, яке може бути реалізовано в рахунок погашення боргу, тощо.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_5 перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла, а додані до подання акти державного виконавця за червень та липень 2019 року, на думку суду, не можуть вважатися такими доказами, оскільки, в них вказано лише про те, що двері ніхто не відкрив, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з подання та доданих до нього документів, - не вбачається, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, виклик державного виконавця і що боржник, будучи обізнаним про наявність виконавчого провадження, - добровільно не надав доступу до житла.

Окремо слід зауважити про те, що подання державного виконавця не містить доказів того, що боржник повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Крім того, вимоги виконавця про надання доступу до житла боржнику не направлялись взагалі, натомість, був направлений виклик з вимогою з`явитись та подати документи, а тому в даному випадку акти приватного виконавця про вихід за місцем проживання боржника, на думку суду, - не можуть бути оцінені як належні та допустимі докази факту перешкоджання входженню приватного виконавця до квартири.

На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги те, що суду не було надано достатніх доказів на підтвердження обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, вчинення виконавчих дій з опису майна, а також перешкоджання входження виконавця до квартири, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазаревої А.І. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко