Справа № 303/6032/18
Номер рядка статистичного звіту 26
21 жовтня 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді Гутій О.В
за участю секретаря судових засідань Сайлер Х.С.
представника позивача Мікрюкова С.В.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « Комерційний інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про звернення стянення на предмет іпотеки,
В провадженні Мукачівського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про звернення стянення на предмет іпотеки.
23.09.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання.
21.10.2019 представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заяву про закриття провадження у справі. Зазначає, що відповідно до змісту позовної заяви, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до Договору іпотеки, укладеного 07 квітня 2015 року між АТ «Комінвестбанк» та ОСОБА_1 у забезпечення виконання зобов`язань за договором кредитної лінії № 04-5/зк-15-02 від 07 квітня 2015 року, укладеного між АТ «Комінвестбанк» та МП «Клевер». Отже справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язань, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці підлягають розгляду господарськими судами.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо закриття провадження у справі.
В судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 07.04.2015 між Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» та МП «Клевер» укладено договір кредиту № 04-5/зк-15-02, згідно якого кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 800 000, 00 грн. із сплатою 23,50 % відсотків річних.
В подальшому, 07.04.2015 між Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії № 04-5/зк-15-02.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.
Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі -ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.
Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) спори щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2005 між Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» та МП «Клевер» укладено договір кредиту № 04-5/зк-15-02, згідно якого кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в сумі 800 000, 00 грн. із сплатою 23,50 % відсотків річних. Також, 07.04.2005 між Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії № 04-5/зк-15-02. Вказаний договір іпотеки було укладено для забезпечення виконання кредитного договору № 04-5/зк-15-02, між Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» та МП «Клевер», тобто між двома юридичними особами.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання; договір іпотеки укладається між іпотекодержателем та іпотекодавцем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.
Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, АТ «Комерційний інвестиційний банк» як іпотекодержатель подав до суду позов до фізичної особи як іпотекодавця за договором іпотеки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.
Відповідно до положень ч.2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.
Положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.
Вищевказану правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження №12-170гс18)
Пунктом 1 частини 1 ст.255ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено таких справ.
З огляду на викладене, враховуючи, що спір між сторонами виник щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому відповідно до п.1 ч.1ст.255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства,
Згідно з ч.2 ст.255ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Оскільки справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 255 ЦПК України, то згідно до положень, викладених в п.5 ч.1 ст.7 Закону України « Про судовий збір», поверненню сторонам підлягає сплачений ними судовий збір.
Керуючись ст. ст.13, 255, 256, 258, 260 ЦПК України, суд
Провадження у справі № 303/6032/19 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрити.
Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 21.10.2019 року.

Головуюча Гутій О.В.