П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/7639/18

Номер провадження 22-ц/804/2218/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Кочегарової Л.М., Попової С.А.

секретар - Герасимова Г.Є.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 , на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року, у складі судді Пантелєєва Д.Г., повний текст судового рішення складений 01 липня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

за зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів,

В с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати угоду про сплату аліментів від 24 лютого 2017 року, укладену між ним і ОСОБА_2 .

В березні 2019 року ОСОБА_1 змінив предмет позову, уточнивши в подальшому позовні вимоги, просив зменшити з 22 грудня 2018 року (з часу пред`явлення позову ) до 21 травня 2019 року, розмір аліментів, який був визначений договором про сплату аліментів на дитину від 24 лютого 2017 року, з розміру 2720 грн. до 1300 грн. щомісячно з усіх його доходів.

В мотивування позову зазначив, що відповідно до договору про сплату аліментів на дитину він зобов`язався сплачувати аліменти на доньку ОСОБА_4 , 2014 року народження, в розмірі 2720 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 100 доларів США. щомісяця до досягнення нею 5 років, а потім передбачалось укладення інших договорів про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, або закінчення навчання.

Починаючи з 17 вересня 2018 року його матеріальне становище змінилося, у зв`язку з тим, що він працевлаштувався у ТОВ «Ріола-Модуль ЛТД», його заробітна плата становила 3800 грн., а з 01.01.2019 року - 4300 грн. На час укладення договору про сплату аліментів у нього був вищий дохід у зв`язку з працею за кордоном, та на теперішній час у зв`язку з погіршенням матеріального становища він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному в договорі розмірі, який складає більше 50% від доходу, який на теперішній час він отримує.

Крім того, у нього змінився і сімейний стан, так як він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , у якої на утриманні є малолітня дитина, та він повинен утримувати сім`ю.

Розмір аліментів він визначив з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, та він згоден платити 50% від цього розміру.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на стягнення аліментів в частині від доходу, та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його доходу щомісяця до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

В мотивування позову посилалась на те, що відповідно до договору про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати аліменти на доньку у розмірі 2720 грн. до досягнення останньою 5 років, та в подальшому передбачалось укладення нового договору про стягнення аліментів, який відповідач не бажає укладати, звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів. ОСОБА_1 має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, інших неповнолітніх або непрацездатних осіб, яких за законом він повинен утримувати немає, просила задовольнити її вимоги.

В травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про залишення без розгляду позову в частині зміни способу присудження аліментів та уточнення позовних вимог, посилаючись на закінчення строку дії договору про сплату аліментів на дитину, та просила стягнути аліменти на дитину у розмірі, вказаному у зустрічному позову, починаючи з 21 травня 2019 року до повноліття дитини.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за договором - відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки з усіх видів доходів не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.04.2019 року та до досягнення ОСОБА_7 повноліття.

Рішення у межах суми платежу за один місяць піддано негайному виконанню.

Додатковим рішенням цього ж суду від 05 серпня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 768 грн 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в особі його представника - ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове судове рішення, задовольнив первісний позов ОСОБА_1 , зменшив розмір аліментів, який сплачується ОСОБА_1 на підставі договору про сплату аліментів на дитину від 24 лютого 2017 року на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_7 з розміру 2720 грн. до 1300 грн. щомісячно з усіх доходів ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 21 травня 2019 року, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 22 грудня 2018 року. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про заміну способу присудження аліментів та стягнення аліментів від частки доходу на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

В мотивування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення статті 192 СК України відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на закінченням строку дії договору про сплату аліментів, зазначив про відсутність порушення його прав, за захистом яких він звернувся до суду з первісним позовом. При цьому суд у рішенні не встановив наявність або відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України, не надав жодної оцінки наданим доказам ОСОБА_1 щодо погіршення його матеріального стану та зміні сімейного положення.

Встановлення спливу строку дії договору не пов`язано з вирішенням питання про зменшення розміру аліментів та суд повинен був вирішити спір встановивши наявність або відсутність підстав, передбачених ст. 192 СК України.

Судом не звернута увага, що позов та заява про зміну предмету позову, уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 були пред`явлені у період дії договору від 24 лютого 2017 року. Закінчення строку дії договору про сплату аліментів на дитину не може бути підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , тому як він реалізував своє право на судовий захист у період дії договору та одразу після погіршення свого матеріального становища звернувся з позовом до суду з підстав передбачених ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Сплата аліментів ОСОБА_1 у визначеному договором розмірі у період з грудня 2018 року є порушенням його прав та інтересів, тому як він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у такому розмірі.

Провини позивача в тому, що суд у період дії договору, а саме до 21 травня 2019 року, не ухвалив рішення за позовними вимогами ОСОБА_1 не має, а є наслідком винних дій суду, який не розглянув справу у строки, передбачені ЦПК України. Погіршення матеріального становища позивача виникло ще у вересні 2018 року, воно існувало на момент винесення судом рішення та продовжує існувати до теперішнього часу.

Посилається також на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів не можуть бути задоволені, тому як вони були пред`явлені у період дії договору від 24 лютого 2017 року, та вона мала права звернутися до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 лише після спливу строку дії договору, а саме після 21 травня 2019 року, а не у період дії вказаного договору.

Присуджуючи аліменти ОСОБА_2 починаючи з 11 квітня 2019 року у період дії договору від 24 лютого 2017 року, суд порушив ст. 61 Конституції України, оскільки у ОСОБА_1 з 11 квітня 2019 року по 21 травня 2019 року виникає подвійна відповідальність.

Суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , неправильно послався на положення статей 79, 80 СК України, оскільки вказані норми регулюють стягнення аліментів на утримання одного з подружжя, а не на дитину.

Судом не витребувані докази з Державної прикордонної служби України щодо перетинання ОСОБА_2 кордону України, про витребування яких було заявлено стороною позивача для підтвердження матеріального становища позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до положень статті 360 ЦПК України відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 не подано відзив на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 165 -167, 169, 170, 174), надали апеляційному суду заяви про розгляд справи без їх участі та за участю їх представників (а.с. 171, 172,,,,).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів за договором, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити, представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , який просив апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду змінити в частині дати стягнення аліментів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в особі його представника - ОСОБА_3 , підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - зміні, з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , який було зареєстровано 03 серпня 2013 року та розірвано за рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про сплату аліментів на дитину, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_7 в розмірі 2720 грн. 00 коп., починаючи з 01 травня 2017 року та до досягнення дитиною п`ятирічного віку.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 надав до суду документи, з яких вбачається, що він працевлаштований в ТОВ «Ріола - Модуль ЛТД» та займає посаду підсобного робітника.

Працевлаштування ОСОБА_1 за контрактом в якості моториста першого класу, які надавало ПП «Адріатіко Маріуполь» підтверджено наданою довідкою з вказаного підприємства та даними Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України.

Також ОСОБА_1 надано копію свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження, з якого вбачається, що він з 19.09.2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , мешкає разом з нею та її дитиною від попереднього шлюбу, ОСОБА_9

ОСОБА_7 досягла п`ятирічного віку 21.05.2019 року, під час розгляду первісного позову судом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що Закон чітко регламентує, що звернення до суду є способом захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто вказує на наявність спору між учасниками цивільних правовідносин, наявність спору тощо. Оскільки закінчився строк дії договору про сплату аліментів, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 відсутнє порушення його прав, за захистом яких він звертався до суду з первісним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції враховуючи, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 , однак відмовляється від подовження договору до досягнення дитиною повноліття, що порушує права дитини на утримання від батька, дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_7 в розмірі ? частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, стягнув аліменти на утримання малолітньої дитини починаючи з 11 квітня 2019 року.

З такими висновками апеляційний суд не може погодитись повністю, враховуючи наступне.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2013 року, який був розірвано на підставі рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 січня 2017 року (а.с.88).

21 травня 2014 року під час знаходження сторін у шлюбі народилась ОСОБА_7 , батьком якої є ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 , про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 04 червня 2014 року вчинено актовий запис № 240 (а.с.87).

24 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу, реєстровий номер 76 (а.с. 8, 89).

Відповідно до пункту 2 цього договору, ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_7 в розмірі 2720 грн., що на момент укладення цього договору еквівалентно 100 доларів США щомісячно, починаючи з 01 травня 2017 року до досягнення нею 5 років, а потім передбачалось укладення інших договорів про сплату аліментів до досягнення ОСОБА_7 повноліття або до закінчення навчання у середньому спеціальному чи вищому навчальному закладі.

Відповідно до п.10 договору про сплату аліментів на дитину, за згодою сторін у період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення договору про зміну, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. За відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку.

Відповідно до листа Приватного підприємства «Адріатіко Маріуполь» від 05 березня 2019 року № 15, ОСОБА_1 надавалися посередницькі послуги з працевлаштування мотористом 1-го класу: на період з 20 травня 2016 року по 21 грудня 2016 року із заробітною платою 1078,45 у.е.; на період з 06 березня 2017 року по 03 вересня 2017 року із заробітною платою 1200 у.е.; на період з 06 лютого 2018 року по 02 вересня 2018 року із заробітною платою 1200 у.е. (а.с.61).

17 вересня 2018 року ОСОБА_1 уклав трудовий договір з ТОВ «РІОЛА-МОДУЛЬ ЛТД» № 547 на підставі якого був прийнятий на посаду підсобного робітника на строк до 28 грудня 2018 року, з оплатою за виконання обов`язків передбачених цим трудовим договором у розмірі 3800 грн. за місяць (а.с.4-6).

На підставі Додаткової угоди № 1 від 28 листопада 2018 року до трудового договору № 547 від 17 вересня 2018 року, термін дії трудового договору продовжений до 29 березня 2019 року (а.с.7).

Відповідно до довідки ТОВ «РІОЛА-МОДУЛЬ ЛТД» від 27 лютого 2019 року дохід ОСОБА_1 за період з 17 вересня 2018 року по 31 січня 2019 року склав 17 483,35 грн. (а.с.52).

Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів 07 березня 2019 року, уточнив свої вимоги 02 квітня 2019 року, обгрунтовуючи заявлені вимоги зміною матеріального та сімейного стану (а.с.47- 49, 75,76). До цього часу ним були заявлені вимоги про розірвання договору про сплату аліментів на дитину (а.с.1 - 2).

Під час підготовчого провадження, в ході якого сторонами заявлялись клопотання про витребування доказів, ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення з останнього аліментів на утримання дитини, які просила стягнути з 21 травня 2019 року (а.с. 85, 96). Зустрічна позовна заява про стягнення аліментів була прийнята до розгляду та об`єднана з первісним позовом ОСОБА_1 на підставі ухвалу суду від 21 травня 2019 року (а.с. 101).

Підготовче провадження було закрито на підставі ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 року та справа була призначена до розгляду (а.с. 108).

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 47- 49, 75,76) вбачається, що він просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини за період з 22 грудня 2018 року, тобто з дня звернення з позовом про розірвання договору про сплату аліментів на дитину, до 21 травня 2019 року (до дня закінчення дії вказаного договору).

Як роз`яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Оскільки на час закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду 21 травня 2019 року, закінчився строк дії договору про сплату аліментів на дитину від 24 лютого 2017 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 2720 грн. щомісяця, а у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, апеляційний суд погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

На час ухвалення судом першої інстанції перестали існувати порушені права чи законні інтереси, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, і захистити його права у спосіб обраний позивачем, не уявляється можливим, оскільки законом не передбачено зменшення розміру аліментів з часу звернення до суду з позовом.

Доводи апеляційної скарги щодо тривалого розгляду справи судом не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було подано спочатку позов про розірвання договору про сплату аліментів на дитину без сплати судового збору, у зв`язку з чим його позов ухвалою суду було залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.15), та які були усунені позивачем 29 січня 2019 року.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, та його вимоги про зменшення розміру аліментів були заявлені лише 07 березня 2019 року, які остаточно було уточнено позивачем, в особі його представника, 04 квітня 2019 року та до 04 червня 2019 року судом здійснювалося підготовче провадження, в ході якого витребувались докази за клопотаннями представників обох сторін та ними надавались докази на підтвердження вимог та заперечень сторін.

Не грунтуються на вимогах закону і доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 права звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів в період дії договору про стягнення аліментів на утримання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 11 квітня 2019 року, тобто під час дії вказаного договору, звернулась з позовом про зміну способу присудження аліментів в твердій грошовій сумі на стягнення аліментів в частині від доходу та просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки аліменти у розмірі від частки доходу останнього (а.с.83 - 85).

Апеляційний суд вважає, що право на звернення до суду з зазначеним позовом виникало у ОСОБА_2 відповідно до пункту 10 Договору про сплату аліментів на утримання дитини від 24 лютого 2017 року.

У зв`язку з закінченням строку дії зазначеного договору, ОСОБА_2 скористалась своїм правом на залишення частини заявлених вимог без розгляду, а саме в частині зміни способу присудження аліментів та просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? від частки усіх доходів останнього з 21 травня 2019 року (а.с. 96).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо невитребування судом відомостей з Державної прикордонної служби України про перетинання ОСОБА_2 кордону України, оскільки зазначені відомості витребувались судом, а закінчення розгляду справи без отримання витребуваної інформації не привело до неправильного вирішення справи, оскільки судом вирішувався спір про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а не на утримання дружини.

Обгрунтовуючи рішення суд послався на положення СК України, які регулюють обов`язок батьків утримувати дитину та способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, а також помилково послався на положення статтей 79, 80 СК України, якими регулюють правовідносини щодо права та обов`язки подружжя по утриманню.

За таких обставин з мотивувальної частини рішення підлягають виключенню посилання на положення статтей 79, 80 СК України, як зайві.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Зменшуючи розмір позовних вимог позивач ОСОБА_2 просила стягнути аліменти у розмірі від частки всіх доходів відповідача ОСОБА_1 з дня закінчення строку договору про сплату аліментів на утримання дитини, а саме з 21 травня 2019 року.

Отже, оскільки до досягнення дитиною ОСОБА_7 п`яти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти з відповідача ОСОБА_1 підлягали стягненню на підставі договору про сплату аліментів на дитину, та позивачкою ОСОБА_2 були уточнені вимоги в частині дати стягнення аліментів, рішення суду в частині дати стягнення аліментів підлягає зміні. Та з відповідача ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_7 підлягають стягненню аліменти з 22 травня 2019 року, оскільки до досягнення дитиною п`яти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнення аліментів проводилось відповідно до Договору про сплату аліментів на дитину від 24 лютого 2017 року.

Доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно розглянутий зустрічний позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів, оскільки поданий в період дії договору про сплату аліментів на дитину, а тому у його задоволенні необхідно було відмовити, є неспроможними.

Позивач ОСОБА_2 в період дії вказаного договору звернулась з позовом про зміну способу порядку стягнення аліментів, який після закінчення строку його дії договору, просила залишити без розгляду.

Досліджуючи обставини справи та наведені правові норми у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду в іншій частині підлягає залишенню без змін, оскільки суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та про стягнення з останнього аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі ? частки від всіх його доходів щомісячно. ОСОБА_1 під час розгляду справи не оспорювався визначений ОСОБА_2 розмір аліментів, який підлягав стягненню на утримання дитини.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року змінити в частині дати початку стягнення аліментів, зазначив початок стягнення аліментів з 22 травня 2019 року.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на положення статей 79, 80 СК України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2019 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Л.М.Кочегарова

С.А.Попова