КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді доповідача - Білич І.М.

суддів - Панченка М.М., Іванченка М.М.

при секретарі - Кемському В.В.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гайченя Оксани Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року постановлену під головуванням судді Голосіївського районного суду міста Києва Шевченко Т.М.,

по цивільній справі №752/10182/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю.

У ході розгляду справи представником ОСОБА_3 подано клопотання про забезпечення позову, в якому заявник, з посиланням на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у майбутньому, просила накласти арешт на транспортний засіб та машиномісце, як майно що є предметом поділу між подружжям. А також заборонити відповідачеві вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням указаного майна.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчуження:

- автомобіля Volkswagen Tiguan 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 що на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

- та машиномісця АДРЕСА_1, загальною площею 15,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу.

Вимоги щодо накладення арешту на спірне майно залишені без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування в частині відмови у задоволенні вимог про накладення арешту на спірне майно та постановлення в цій частині нової ухвали про задоволення вимог заяви щодо забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

07 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, як постановлену з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала подану апеляційну скаргу заперечувала проти її задоволення.

Представник ОСОБА_3 підтримала подана апеляційну скаргу та просила суду її задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження, суд першої інстанції виходив з того, що вказане майно належить відповідачеві ( за зустрічним позовом) на праві власності, захід забезпечення є співмірним заявленим позовним вимогам, а незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. Зокрема, позовні вимоги мають майновий характер, а відповідач, у випадку незабезпечення позову, має змогу відчужити належне йому майно.

Звертаючись з апеляційною скаргою скаржник вказувала на те, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно так як під час розгляду справи про поділ майна подружжя було подано клопотання про призначення судової комплексної експертизи, яке було задоволено судом. За наявною у них інформацією ОСОБА_1 періодично виїжджає на автомобілі за межі України. За таких обставин у скаржника є об`єктивне та обґрунтоване припущення про те, що позивач виїде на автомобілі за межі України з метою уникнення оцінки транспортного засобу експертом в рамках проведення експертного дослідження. Що також підтверджується тим, що представник позивача заперечувала проти проведення комплексної судової експертизи.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Відповідно до п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як встановлено у ході розгляду справи транспортний засіб та машиномісце відносно яких застосовані заходи забезпечення позову належать на праві власності ОСОБА_1 та перебувають у його постійному користуванні. За зустрічними позовними вимогами ОСОБА_3 не ставить питання щодо позбавлення чоловіка права власності на зазначене майно та визнання за нею такого права. Відтак, обраний судом спосіб забезпечення позову - шляхом накладення заборони відчуження такого майна, на думку колегії суддів є співмірним заявленим позовним вимогам.

Зокрема, транспортний засіб перебуває у постійному користуванні ОСОБА_1 , а у випадку накладення арешту таке користування є неможливим.

Відповідно до ч. 5 ст.81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що ні подана заява ОСОБА_3 про забезпечення позову, ні апеляційна скарга не містять у собі належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від проведення судової експертизи та ненадання доступу до майна та його оцінці, як спільного майна подружжя.

Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та розпорядженням цим майном, а лише обмежує його у здійсненні прав на його відчудження на певний період.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 368,374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Гайченя Оксани Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: