Справа № 307/3370/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Фазикош Г.В., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про зміну визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що із 22.04.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тячівського районного суду від 07.07.2015.

Від цього шлюбу сторони мають чотирьох спільних дітей - двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двох дочок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Тячівського районного суду від 18.04.2016 позов ОСОБА_1 задоволено та визначено місце проживання всіх чотирьох дітей разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою в АДРЕСА_1 .

Не зважаючи на визначення рішенням суду у 2016 році місця проживання дітей разом з матір`ю, ОСОБА_1 забрала до себе лише молодшу доньку ОСОБА_7 , а інші троє дітей залишились проживати з батьком.

У червні 2018 року, на прохання матері (відповідачки), у зв`язку з вадами розвитку, що не відповідали віковим особливостям дочки ОСОБА_8 , позивачем було направлено дочку на обстеження до спеціаліста - психіатра в дитячій поліклініці міста Тячів.

За результатами обстеження встановлено, що дитина має розлади психіки. Лікарем зазначено, що причинами таких розладів стали умови, в яких малолітня дитина проживала останній час. Також, було рекомендовано змінити умови проживання дитини, оскільки повернення її в атмосферу, в якій вона знаходилась, не забезпечить дитині покращення психічного стану здоров`я.

Вказував, що під час проживання з матір`ю дочка ОСОБА_9 була недоглянутою, відповідачка не дбала про дитину, не займалася її розвитком.

У зв`язку з цим, в інтересах дочки, позивач залишив проживати дитину у себе. За невеликий період проживання дитини в новій сім`ї, її психічний стан значно покращився. Дочку було зараховано до Лазівського закладу дошкільної освіти ясла-яадок, який за час проживання з матір`ю вона не відвідувала, що підтверджуються довідкою, виданою директором Лазівського закладу дошкільної освіти 02.11.2018 № 39.

Після нетривалого проживання з батьком та відвідування дитсадка дочка, зокрема, почала розмовляти та спілкуватися з оточуючими. Згідно інформації, викладеної в характеристиці, дитина завжди охайна, акуратна, психофізичний розвиток дитини відповідає віковій нормі, товариська, доброзичлива. Рівень розвитку її основних психічних процесів - сприйняття, пам`яті, уваги, мислення, уяви - відповідає віковим нормативним показникам.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї батька, всі четверо дітей проживають разом з ним за адресою в АДРЕСА_2 .

Згідно характеристик, наданих дирекцією Лазівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та довідки Лазівського ЗДО, троє дітей - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - з 2016 року відвідують школу, а молодша дочка ОСОБА_9 з ІНФОРМАЦІЯ_5 - дитячий садок у селі Лази. Вказані обставини підтверджують тривале фактичне проживання дітей з позивачем, а не з відповідачкою.

Позивач зазначав, що відповідачка наразі самоусунулася від виховання та матеріального забезпечення всіх чотирьох дітей. За період навчання дітей мати жодного разу не цікавилася їх успіхами у навчанні, батьківських зборів не відвідувала.

Присуджені рішенням Тячівського районного суду від 28.03.2016 на користь позивача аліменти на утримання синів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у розмірі 500 грн., щомісячно відповідачка ОСОБА_1 не сплачує.

Вказував, що йому допомагає виховувати та утримувати дітей ОСОБА_16 , з якою позивач проживає, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Матеріально-побутові умови його сім`ї гарні, діти проживають в хороших умовах, у них є свої кімнати, чисті ліжка, діти охайно одягнені, у хаті прибрано, і є всі необхідні речі і умови для їхнього розвитку.

Зазначав, що приділяє належну увагу як своїм дітям, так і дітям ОСОБА_16 Всі вони живуть як одна сім`я, піклуються про розвиток дітей та їх фізичний стан. Діти забезпечені необхідними речами.

Посилаючись на дані обставини, просив змінити місце проживання дітей, визначене рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.04.2016, визначивши їх місце проживання разом з батьком - ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Тячівського районного суду від 28.05.2019 позов ОСОБА_2 задоволено.

Змінено визначене рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.04.2016 місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з їх матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши місце їх проживання разом з батьком - ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд змінив рішення Тячівського районного суду від 18.04.2016 у справі № 307/772/16-ц, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24.06.2016, яке не було виконано ОСОБА_2 ; вказує, що батько переховував дітей; відсутні підстави визначати місце проживання дітей з батьком, який є інвалідом 2-ї групи та сам потребує стороннього догляду; у цивільної дружини позивача ОСОБА_16 є четверо своїх дітей; про неналежність догляду батька свідчить те, що старша дочка 14 років ночує в іншому селі.

Апелянт в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.177). В.о. голови Тячівської РДА просив розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування.

Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що із 22.04.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тячівського районного суду від 07.07.2015 (а.с.7).

Від цього шлюбу сторони мають чотирьох спільних дітей - двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двох дочок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8-11).

Рішенням Тячівського районного суду від 28.03.2016 у справі № 307/726/16-ц, з врахуванням ухвали Тячівського районного суду від 31.03.2016 про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_14 та сина ОСОБА_15 , в розмірі 500 гривень, щомісячно, і до їх повноліття, оскільки ці діти проживали з батьком (а.с.31-33).

З обчисленого державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах від 21.09.2018 вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 15 000 грн. (а.с.28).

Рішенням Тячівського районного суду від 18.04.2016 у справі № 307/772/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24.06.25016, позов ОСОБА_1 задоволено та визначено місце проживання всіх чотирьох дітей разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою в АДРЕСА_1 (а.с. 12-14, 172-174).

Сторони визнають ту обставину, що після ухвалення рішення суду ОСОБА_1 за своїм місцем проживання забрала лише молодшу дочку ОСОБА_7 , а інші троє дітей залишились проживати з батьком.

У червні 2018 року у зв`язку з вадами розвитку, що не відповідали віковим особливостям дочки ОСОБА_8 , було здійснено обстеження спеціалістом психіатром у дитячій поліклініці міста Тячів.

Згідно результатів обстеження ОСОБА_6 , в дитини педзапущеність в умовах сім`ї, ситуаційний невроз, затримка мовного розвитку, і причиною таких розладів стали умови, в яких малолітня дитина проживала останній час (а.с. 29-30).

Із висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації № 260 від 03.12.2018 вбачається, що в інтересах дітей орган опіки та піклування рекомендує змінити визначене місце проживання дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , визначивши місце їх проживання з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.45-46).

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Судом першої інстанції було заслухано думку ОСОБА_5 (дочка сторін, ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_3 (син сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які вказали, що хочуть і надалі проживати разом із своїм батьком ОСОБА_2 Зазначали, що їх мати - ОСОБА_1 - проживає з іншим чоловіком, який зловживає алкогольними напоями. Вказали, що з червня 2018 року з ними також проживає їх молодша сестра ОСОБА_9 . Коли остання прийшла до них жити, то була дуже запущена, не говорила, і з нею ходили до психолога.

Із довідок Лазівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №№ 77, 78, 79 від 24.09.2018 вбачається, що ОСОБА_3 є учнем 7-А класу, ОСОБА_6 є учнем 5-В класу, а ОСОБА_5 є учнем 8-Б класу Лазівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с.77-79).

Згідно довідки Лазівського закладу освіти ясла-садок від 02.11.2018 № 39, ОСОБА_6 відвідує заклад дошкільної освіти з 25.09.2018 (а.с.18).

Із характеристик, виданих Лазівською загальноосвітньою школи І-ІІІ ступенів, на учнів школи ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що діти завжди охайні, виховані, ввічливі, дисципліновані, проявляють повагу до вчителів та дорослих, товариські, життєрадісні, легко йдуть на контакт у спілкуванні. Вихованням дітей займається тато, а мама їх шкільним життям зовсім не цікавиться, батьківські збори жодного разу не відвідувала (а.с.20-22).

Згідно характеристики, виданої Лазівським закладом дошкільної освіти ясла-садок, на ОСОБА_6 , остання відвідує старшу групу та навчається за програмою «Українське дошкілля». Вихованням дитини зараз займається батько. Дитина завжди охайна, акуратна, психофізичний розвиток дитини відповідає віковій нормі. Дитина має всі необхідні за віком навички для самообслуговування (а.с.19).

Із акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 , в АДРЕСА_2 від 02.11.2018 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_16 Вони разом ведуть спільне господарство та виховують восьмеро дітей, четверо з яких ОСОБА_16 , а четверо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Діти ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , з народження проживають за даною адресою. Старша дочка ОСОБА_5 проживає з батьком з 2016 року, а ОСОБА_6 з червня 2018 року. Діти проживають в гарних умовах, в них є свої кімнати, чисті ліжка, вони охайно одягнуті, в них є всі необхідні речі і умови для розвитку. Батько приділяє належну увагу своїм дітям та дітям ОСОБА_16 , а остання також бере участь у вихованні та утриманні дітей ОСОБА_2 . Мати дітей ОСОБА_1 участі в їх вихованні та утриманні не бере (а.с.23).

Згідно характеристики, виданої старостою с. Лази Тячівської міської ради, на ОСОБА_2 , вбачається, що він є інвалідом ІІ групи з дитинства, розлучений, в нього на утриманні є четверо дітей: ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 (а.с.24).

Із довідки Тячівського управління соціального захисту № 5381 від 05 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства (а.с.25).

Згідно довідки Тячівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 432 від 02 листопада 2018 року, ОСОБА_2 отримує пенсію в разі втрати годувальника (а.с.26).

Із характеристики, виданої старостою с. Лази Тячівської міської ради, на ОСОБА_16 , вбачається, що вона проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_3 , характеризується позитивно, жодних скарг на її поведінку не надходило (а.с.27).

Відповідно до ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. А місце проживання дитини, яка досягла десять років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Першочергова увага має приділятия якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції про права дитини), і такий підхід цілком узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

У постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Таким чином, встановлено, що з часу ухвалення судового рішення від 18.04.2016 у справі № 307/772/16-ц, яким було визначено місце проживання дітей сторін, змінились обставини - старші діти весь час постійно проживали та проживають з батьком, з червня 2018 року з батьком проживає і молодша дочка ОСОБА_9 ; за час проживання з мамою у ОСОБА_8 встановлено педзапущеність в умовах сім`ї, ситуаційний невроз, затримку мовного розвитку, причиною таких розладів стали умови в яких малолітня дитина проживала; після переїзду до батька стан дочки ОСОБА_8 покращився, психофізичний розвиток дитини відповідає віковій нормі; діти мають намір та бажання проживати саме з батьком; вважають кращими умовами проживання саме з ним та є прихильними до нього; проживаючи з батьком, діти забезпечені необхідними речами і умовами для розвитку; позивач забезпечений належними умовами для проживання і здатен створити комфортні умови для проживання і виховання дітей; мама шкільним життям дітей не цікавиться, батьківські збори жодного разу не відвідувала, участі в їх вихованні та утриманні не бере; орган опіки і піклування рекомендує змінити визначене місце проживання дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , визначивши місце їх проживання з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Зважаючи на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 28 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року.

Головуюча: Судді: