Справа № 621/2700/19
Провадження № 2/621/1061/19
04 листопада 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
у складі: головуючого судді - Вельможної І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Масалової І.А.,
розглянувши за відсутністю сторін у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - відділ реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
17 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - відділ реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку позивач зареєстрований та проживає з 18.12.1984 року і по теперішній час. Окрім неї, в зазначеному будинку був зареєстрований та проживав її співмешканець ОСОБА_2 . З 02.08.2018 року сімейні стосунки з ним було припинено, відповідач повернувся до своєї першої дружини та проживає з нею в с. Височинівка Зміївського району Харківської області, точна адреса не відома.
Реєстрація відповідача порушує її права, є перешкодою в оформленні субсидії.
Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом до суду.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 26.09.2019 року провадження у зазначеній справі відкрито.
Позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не повідомив про причини повторного нез`явлення в судове засідання, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.
З урахуванням заяви позивача, а також повторного нез`явлення без повідомлення причин відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи та за згоди позивача вирішено питання про ухвалення заочного рішення у справі.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Спірним є право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником 3/4 частини якого є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2007 року. (а. с. 8, 9).
З копії домової книги та довідки Зміївської міської ради від 19.08.2019 року №4828, вбачається, що за вищезазначеною адресою з 13.06.2007 року зареєстрований проживаючим ОСОБА_2 (а. с. 11-12, 14).
З акта обстеження, складеного 30.08.2019 року депутатом Зміївської міської ради Писаренком В.В. в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вбачається, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , 1961 року народження, але фактично не проживає з 02.08.2018 року. (а. с. 13).
Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Позивачем надано докази, якими підтверджується, що у будинку, співвласником якої вона є, за адресою: АДРЕСА_1 ) відповідач не мешкає з 02.08.2018 року. Наміру проживати у вказаному житловому приміщенні відповідач не має, наявності перешкод у користуванні квартирою не встановлено.
Відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власниками житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням.
Відповідач ОСОБА_2 не надав будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування доводів позовної заяви.
За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Питання про відшкодування судових витрат належить вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 к.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).
Відповідач - ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Повне рішення складено 04.11.2019 року.