ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7333/19 Справа № 212/257/19 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року, яке постановлено суддею Козловим Ю.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 13 листопада 1998 року по 29 жовтня 2012 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття, з вересня 2018 року до теперішнього часу навчається в Гірничо - електромеханічному коледжі Державного вищого Навчального закладу «Криворізький національний Університет». Передбачуваний термін закінчення навчання - 30 червня 2021 року, включно, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач може надавати сину матеріальну допомогу, однак в утриманні сина участі не приймає і матеріальну допомогу на його утримання добровільно не надає. Оскільки відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання сина на період його навчання, позивач просила суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 10 січня 2019 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2021 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року позовні вимоги позивача задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 січня 2019 року до закінчення навчання 30 червня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів з 1/6 частки усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/10, посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, зокрема, не в повній мірі враховано, що окрім повнолітнього сина, він має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , цивільна дружина знаходиться в безоплатній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує допомогу на дитину у вигляді щомісячних виплат одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 869 грн.

Окрім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, що підтверджується висновком МСЕК від 21 травня 2019 року, згідно якого останньому встановлено 60% втрати професійної працездатності та ІІІ група інвалідності, згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда відповідач обмежений у трудовій діяльності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно довідки Гірничо - електромеханічного коледжу Державного вищого Навчального закладу «Криворізький національний Університет», ОСОБА_3 був зарахований на навчання з 01 вересня 2018 року на денне відділення, термін закінчення навчального закладу 30 червня 2021 року (а.с. 6).

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 182, 199, 200 СК України та виходив з того, що ОСОБА_3 у зв`язку із продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний та має можливість її надавати, при цьому суд враховував матеріальне становище відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно потреби ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням у матеріальній допомозі та можливості відповідача надавати таку допомогу, проте, не може у повному обсязі погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та вважає, що з резолютивної частини рішення підлягає виключення текст наступного змісту: «але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і відповідно до норм ст. 199 СК України дійшов вірного висновку про зобов`язання батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги та можливість відповідача надавати таку допомогу та вірно визначив період його навчання.

Цей висновок суду також узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Однак, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ч.1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови.

В частині 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Однак, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1/6 частини, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріальне становище відповідача, що мають істотне значення для справи.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно висновку МСЕК відповідачу первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 22), при повторному переогляд відповідачу висновком МСЕК від 21 травня 2019 року встановлено 60% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 54).

Крім того, на утриманні ОСОБА_2 знаходяться малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та дружина, оскільки остання знаходиться в безоплатній відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 17-18,23-28).

Отже, колегія судів вважає, що відповідач, з урахуванням матеріального стану, наявності інших дітей має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

З урахуванням рівності обов`язків батьків з утримання дитини сума матеріального забезпечення ОСОБА_3 в разі зменшення аліментів до вказаного розміру не порушить право дитини на гідний рівень життя.

Крім того колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції в резолютивній частині рішення на те, що розмір аліментів повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є помилковим, оскільки суперечить нормам матеріального закону.

Статтею 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання.

Розмір аліментів на повнолітню дитину, відповідно до ст. 200 СК України визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини рішення посилання суду, що розмір аліментів повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зменшення цього розміру з 1/6 до 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця та з другого абзацу резолютивної частини рішення слід виключити текст наступного змісту: «але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року змінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши цей розмір з 1/6 до 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

Виключити з другого абзацу резолютивної частини рішення текст наступного змісту: «але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: