Справа № 274/7205/18 Провадження № 2/0274/1211/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
22.10.19 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРЕМІУМ АКТИВ", представником якої є ОСОБА_1 ,
простягнення заборгованості,
Судом з`ясовано, що між Товариством (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ" (Клієнт) укладеного договір про надання фінансових послуг факторингу №0110/1 від 01.10.2018 р., відповідно до умов якого, зокрема, Клієнт передав Фактору усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями , що виникли у Клієнта згідно договорів (Додаток № 1), укладених між Клієнтом та Боржниками. В силу цього договору Фактор займає місце Клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначених договорів відносно усіх прав Клієнта, у тому числі права одержання від Боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (а. с. 10 11).
Згідно з витягу з Додатку № 1 до зазначеного договору Клієнт передав, а Фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями боржника ОСОБА_2 , у загальному розмірі 13 512,00 грн., сторони підтверджують, що Клієнтом отримана сума фінансування за відступлену частину Прав вимоги за основними договорами (а. с. 12).
Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 та частини першої статті 516 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином до Товариства перейшло право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ" (Клієнт) за грошовими зобов`язаннями згідно Додатку № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу №0110/1 від 01.10.2018 р.
З цього Додатку № 1 вбачається, що до Товариства перейшло право вимоги до за грошовими зобов`язаннями боржника ОСОБА_2 , у загальному розмірі 13 512,00 грн. (а. с. 12).
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
З вказаної норми Цивільного кодексу України випливає, що обов`язковою умовою здійснення боржником платежу факторові є одержання боржником від клієнта або фактора письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові з визначенням цієї грошової вимоги та зазначенням фактора, якому має бути здійснено платіж.
Тобто позов Товариства до ОСОБА_2 може бути задоволений, перш за все, за умови, що було дотримано положення частини першої статті 1082 Цивільного кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство склало повідомлення про відступлення № 650 від 01.11.2018 р., яке відповідає вимогам частини першої статті 1082 Цивільного кодексу України (а. с. 55).
Однак, у матеріалах справи відсутні докази того, що це повідомлення було надіслано на адресу ОСОБА_2 і що вона це повідомлення одержала.
Відтак Суд вважає обґрунтованим посилання ОСОБА_2 у відзиві у якості заперечення проти позову на те, що нею не було отримано передбаченого статтею 1082 Цивільного кодексу України письмового повідомлення.
Оскільки Товариством не дотримано вимог частини першої статті 1082 Цивільного кодексу України, то в нього відсутні підстави вимагати від ОСОБА_2 здійснення платежу у розмірі 13 512,00 грн.
Враховуючи викладене Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Товариства, так як вважає, що, зокрема, позов подано передчасно, Товариством не подано доказів, що ОСОБА_2 порушила його права.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут