Справа № 518/212/17
Провадження № 2/507/442/2019

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2019 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
за участю секретаря судового засідання - Копищик М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність (а.с.21).
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином відповідно до ст.128 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач в судове засідання на розгляд справи повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі суду не надала. Відповідачем надано заперечення про невизнання позову, із тих підстав, що позивачем не надано доказу про отримання нею кредиту, також позивачем в односторонньому порядку змінено відсоткову ставку , а також позивачем пропущено строки позовної давності. З огляду на це, відповідач просила відмовити в задоволенні позову (а.с.51-56).
Ухвалою Ширяївського районного суду від 01 липня 2019 року дана цивільна справа направлена до Любашівського районного суду Одеської області , для розгляду (а.с.109).
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.
Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та банком договір № б/н від 26.10.2007 року, про що свідчить її підпис у заяві.
Наданий Банком розрахунок заборгованості (а.с.4-6) свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконувала.
Правильність наданих банком розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку.
Разом із цим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь Банку пені та штрафу, суд приходить до наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
З огляду на зазначене, позовна вимога в частині про стягнення заборгованості за пенею 1076 грн.48 коп. підлягає задоволенню, а позов в частині
стягнення заборгованості по штрафу /фіксована частина/ 500 грн., штраф (процентна складова) 682 грн. 02 коп. задоволенню не підлягає.
Заперечення відповідача про те, що вона не отримувала кредит, спростовуються матеріалами кредитної справи, зокрема копією паспорту, яку відповідач надала позивачу, власноручно підписаною заявою ОСОБА_1 , підпис на якій відповідач не оспорює, крім того, із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість по кредиту, а отже визнавала його.
Також суд не приймає до уваги, заперечення позивача щодо зміни процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки як вбачається із розрахунку заборгованості , позивач нараховував проценти за користування кредитом виключно в розмірі 36 %, жодного разу не збільшував проценти, що повністю відповідає умовам кредитного договору. Так, як вбачається із заяви ОСОБА_1 (зворотня сторона), сторонами обумовлені відсотки за користування кретином саме в розмірі 36 %.
Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання (наприклад, борг по розписці) перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Для позики з щомісячними платежами термін позовної давності починається від дня, коли черговий платіж не було внесено позичальником в обумовлений термін. Таким чином, позовна давність розраховується для кожного простроченого платежу окремо і вже не залежить від терміну закінчення договору.
Перебіг позовної давності може перериватися вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після перерви перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ЦК Укріїни). Наприклад, якщо після прострочення позичальник вносить платіж (підтверджуючи, таким чином, свій борг), позовна давність починається заново.
Останній платіж у погашення основного боргу заборгованості було сплачено 20.05.2014 року. Вказаними діями відповідач визнала свій борг та поновила строк позовної давності. Позовна заява ж надійшла до суду 28.02.2017 р.
А тому в частині стягнення як основного боргу, так і процентів, застосувати позовну давність немає підстав.
Разом із цим, аналіз норм ч.2 статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вони нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
Оскільки відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності, тому до стягнення з відповідача на користь Банку підлягає пеня у розмірі 403 грн.68 коп., так як із розрахунку позивача вбачається, що відповідачу станом на 30.01.2016 р. нараховано пеню в сумі 672 грн. 80 коп. , а станом на 31 січня 2017 року -1076 грн. 78 коп., тобто пеня в межах позовної давності складає 403 грн. 98 коп.
В силу ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, що складають в розмірі 1399 грн. 81 коп.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
На підставі викладеного , керуючись ст.133, 141, 258259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 554, 625, 1049-1050, 1054-1055 ЦК України, суд , -
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Т.П. Дармакука