Справа № 175/2518/19
Провадження № 2/175/677/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Лукієнко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь основний борг за договором позики у розмірі 50000 грн. та судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 11 квітня 2019 року між ним та відповідачем був укладений Договір позики (розписка), за яким відповідач позичив у нього 50000 грн. ОСОБА_2 зобов`язався повернути грошові кошти через 10 днів, про що надав йому власноручно написану розписку. У встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув, а тому він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі; надав суду оригінал боргової розписки (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Встановлено, що 11 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір позики (оригінал а.с.18), за яким відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти у розмірі 50000 грн., та зобов`язався повернути борг через 10 днів. Вищевказаний договір позики підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а отже між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчать про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України.

Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже факт знаходження боргового документу - оригіналу договору позики грошових коштів у ОСОБА_1 свідчить про невиконання із сторони ОСОБА_2 своїх боргових зобов`язань.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості по договору позики від 11 квітня 2019 року із сторони ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 Відповідач грошові кошти у повному обсязі позивачу не повернув, а тому суд прийшов до висновку, що основний борг по договору позики складає 50000 грн., які необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором позики від 11 квітня 2019 року у розмірі 50000 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 545, 1046, 1049 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , суму боргу за Договором позики від 11 квітня 2018 року у розмірі 50000 грн. та суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., а всього стягнути 50768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Озерянська Ж.М.