Номер провадження: 22-ц/813/1544/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою про визнання електронних торгів недійсними. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що в порядку виконання виконавчого листа №1-219/11, який був винесений 28.02.2012 року Приморським районним судом м. Одеси, 13.02.2015 року старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України складено акт опису та арешту майна, який належить боржнику ОСОБА_3 відносно Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , дана квартира перебувала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Про проведення аукціону з реалізації Ѕ частини зазначеної квартири позивач дізналася з інформації розміщеної на сайті СЕТАМ (система електронних торгів арештованим майном). Крім того, позивач зазначала, що згідно висновку №146/2015 будівельно-технічного експертного дослідження, з технічної точки зору розділити вказану квартиру, з урахуванням будівельних, санітарних та пожежних норм та правил, в тому числі ДБН не надається можливим. Тому позивач просила суд визнати електронні торги із реалізації Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 недійсними (т.1, а.с.2-3).

08.08.2017 року до участі в справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 172).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2018 року було вирішено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (т.2, а.с.75-80).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до Апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт не повідомлення ОСОБА_1 про арешт квартири, що розташована в АДРЕСА_1 , як ще одного власника, також судом не взято до уваги факт, що виникнення права власності у нового власника на Ѕ частину вказаної квартири стало свідоцтво про придбання майна з торгів, які не відбулися. У зв`язку з чим, апелянт просить суд оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі (т. 2, а.с. 86-89).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Заїкіна А.П. від 26 листопада 2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (т.2, а.с.113-114) та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 року справу призначено до розгляду (т.2, а.с.115).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду (т. 2, а.с. 141).

28.01.2019 року від ДП «СЕТАМ» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Так відповідач зазначив, що у разі неможливості виділу в натурі частині із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продаж боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. За обставинами даної справи, як зазначає відповідач, спірна квартира поділена на дві частки, які вважаються нерухомим майном. Вказані частки були належним чином зареєстровані, мають власні встановлюючі документи та можуть вільно відчужуватися їх власниками. Крім того, відповідач посилаючись на норми процесуального права зазначає, що позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що відбулося порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів, ці порушення вплинули на результат торгів, законні інтереси позивача порушені під час торгів. Разом з тим, як зазначив відповідач, жодних доказів на підтвердження своїх доводів про визнання електронних торгів недійсними Позивач до позовної заяви не надав, а також не обґрунтував як описані ним порушення вплинули на результат торгів та як це порушило його права. Враховуючи наведене відповідач зазначив, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягає. Відповідач просив суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін (т. 2, а.с. 121-128).

21.02.2019 року від третьої особи - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Так, третя особа вказує на те, що апелянту була надана можливість скористатися послугами адвоката та з`явитися в судове засідання з представником. Крім того, третя особа зазначає, що арешт в рамках виконавчого провадження, в якому боржником виступала ОСОБА_3 та якій належала 1/2 частина спірного майна, був накладений відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на час накладення арешту), положеннями якого не передбачається повідомлення співвласників на праві спільної часткової власності про накладення арешту на майно боржника. Також третя особа зазначає, що не повідомлення апелянта про арешт майна боржника не впливає на процедуру проведення електронних торгів та визнання їх недійсними, тобто не відноситься до предмета спору. Третя особа зазначає, що апелянтом не доведені жодні обставини та не надано жодних доказів в обґрунтування апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2018 року. Тому третя особа просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції (т. 2, а.с. 145-146).

В судовому засіданні 03.10.2019 року апелянт та її представник ОСОБА_4 просив задовольнити апеляційну скаргу. Третя особа ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Представник відповідача ДП «СЕТАМ» в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги з врахуванням предмету та підстав заявленого позову в суді першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на електронних торгах була виставлена 1/2 частина права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а не 1/2 частина квартири. При цьому жодних доказів на підтвердження своїх доводів про визнання електронних торгів недійсними позивач до позовної заяви не надала та не обґрунтувала, як вказані нею порушення вплинули на результат торгів та як це порушило її права. Тому суд вирішив та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи спірна квартира АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 30.12.1994 року № 13-7947, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Олексєєвою О.В. належала на праві власності ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 6, 119-120).

Відповідно до технічного паспорту КП «БТІ» ОМР, квартира АДРЕСА_1 , складається з двох житлових кімнат площею 10,65 кв.м. та 17,51 кв.м., вбудованої шафи 2,27 кв.м., кухні - 6,34 кв.м., вбиральні - 2,95 кв.м., коридору - 1,84 кв.м., квартира обладнана балконом 2.56х0.3=0,77 кв.м. Загальна площа квартири 42,33. Висота приміщень 2.75 м. (т. 1, а.с. 7, 121-124). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1951 від 17.06.2015 року, в квартирі АДРЕСА_1 проживають дві людини: ОСОБА_1 - відповідальна та ОСОБА_3 - мати (т. 1, а.с. 116).

В процесі розгляду справи суд першої інстанції витребував матеріали виконавчого провадження, з яких вбачається, що на 18.04.2014 року старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Пономарьов В.В. на виконання виконавчого листа № 1-219/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 28.02.2012 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Козацький» заборгованості в розмірі 412700,00 грн., відкрив виконавче провадження ВП № 43014496 (т. 1, а.с. 82,86).

06.10.2014 року в рамках ВП № 43014496 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т. 1, а.с. 91). 07.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ОСОБА_6 (т.1, а.с. 111). Відповідно до висновку про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , на дату оцінки 12.06.2015 року становить: 271 570,00 гривень без ПДВ (т. 1, а.с. 130, 194-217).

24.06.2015 року державний виконавець направив сторонам виконавчого провадження, в тому числі боржнику ОСОБА_3 , повідомлення про вартість арештованого майна та одночасно запропонував надати сторонам заперечення (т. 1, а.с. 129).

Відповідно до копії протоколу проведення електронних торгів № 115730 від 18.09.2015 року, торги з продажу Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , за стартовою ціною 271 570,00 гривень. не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів (т. 1, а.с. 134). Відповідно до Акту уцінки майна від 29.09.2015 року, вартість об`єкта після переоцінки склала 268 854,30 гривень (т. 1, а.с. 135).

Відповідно до копії протоколу проведення електронних торгів № 126567 від 02.11.2015 року, торги з продажу спірної квартири за стартовою ціною 268 854,30 гривень. не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів (т. 1, а.с. 136). Відповідно до Акту уцінки майна від 29.03.2016 року, вартість об`єкта після переоцінки склала 266 165,76 гривень (т. 1, а.с. 137).

Відповідно до копії протоколу проведення електронних торгів № 163273 від 06.05.2016 року, торги з продажу Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , за стартовою ціною 266 024,00 грн не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів (т. 1, а.с. 9).

В зв`язку з тим, що електронні торги не відбулися, на адресу попереднього стягувача КС «Козацька» направлено лист за вих. № 9560 від 16.05.2016 року з пропозицією залишення за собою нереалізованого майна (т. 1, а.с. 140). Кредитна спілка «Козацька» листом від 24.05.2016 року надала згоду на залишення за КС «Козацька» вищевказаного майна, яке не було реалізоване на прилюдних торгах, однак у зв`язку з тим, що КС «Козацька» має заборгованість перед членом кредитної спілки ОСОБА_2 , просили передати майно боржника ОСОБА_3 останньому (т.1, а.с. 141).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2016 року в справі № 1-219/11 було здійснено заміну сторону виконавчого провадження з КС «Козацька» на нового стягувача ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 147-149). Постановою державного виконавця від 05.09.2016 року було також замінено сторону виконавчого провадження з КС «Козацька» на нового стягувача ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 150)

Постановою державного виконавця від 07.09.2016 року 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 було передано ОСОБА_2 у рахунок часткового погашення боргу (т. 1, а.с. 153-154). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 29.09.2016 року зареєстрована за ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 10).

Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон) чітко передбачені підстави та порядок накладення арешту на майно боржника. Так, частиною 5 ст. 56 Закону визначено, що копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження. За обставинами даної справи позивач не є стороною виконавчого провадження. Відтак оскільки позивач не входить в перелік осіб, яким виконавець зобов`язаний повідомити про накладення арешту на майно боржника, доводи апеляційної скарги у відповідній частині відхиляються.

Щодо інших доводів апеляційної скарги. Відповідно до ч. 6 ст. 61 Закону у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. За ч. 9 вказаної статті майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Отже, з наведеного вбачається, що в тому випадку, якщо була дотримана встановлена законом процедура проведення торгів, однак, майно за результатами третіх - останніх торгів не було реалізовано, стягувачу надається право залишити за собою нереалізоване майно. За обставинами даної справи нерухоме майно: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , виставлялося на торги три рази (18.09.2015 року, 02.11.2015 року та 06.05.2015 року), однак, не було реалізовано. Так, виконавцем було запропоновано стягувачу залишити нерухоме майно за собою, тобто в межах встановленого законом порядку. Отже, враховуючи наведене доводи апеляційної скарги у відповідній частині не знайшли свого підтвердження, а тому відхиляються.

Щодо порушення прав позивача на право в судовому засіданні мати представника-адвоката. Частина третя статті 6 Конвенції про захист прав людини та її основоположних свобод надає кожному право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Стаття 59 Конституції України встановлює, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Отже, діючим національним законодавством та нормами міжнародно-правових актів закріплені права та гарантії особи на отримання правової допомоги під час розгляду його справи в суді. Особа має право скористатися правовою допомогою на підставах та в порядку, визначеному законом.

За обставинами даної справи позивач - ОСОБА_1 01.02.2016 року звернулася до суду з відповідним позовом, представляючи свої інтереси особисто. Доказів звернення за отриманням правової допомоги матеріали справи не містять. Отже, позивач самостійно розпорядився своїми процесуальними правами та прийняв рішення здійснювати представництво своїх інтересів в суді особисто, що не заборонено законом. 19.09.2017 року до суду першої інстанції надійшло клопотання адвоката Пушкар І.І. як представника ОСОБА_1 про об`єднання позовних заяв (т. 1, а.с. 159). З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 брав участь в судових засіданнях як представник позивача, про що свідчать журнали судових засідань, подавав клопотання про відкладення розгляду справи тощо (т. 1, а.с. 160, 177, 184-185). При цьому, в процесі розгляду справи позивач ОСОБА_1 неодноразово заявляла клопотання про витребування необхідних документів, призначення оціночної експертизи в справі, оскаржувала ухвали суду першої інстанції до апеляційного суду та ін., тобто самостійно брала активну участь в ході судового процесу (т. 1, а.с. 72, 183, т. 2, а.с. 9-10,16-18).

17.07.2018 року в день судового засідання в суді першої інстанції позивач подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із відсутністю адвоката (т. 2, а.с. 63). Розгляд справи було відкладено на 21.08.2018 року (т. 2, а.с. 64). 06.08.2018 року позивач подала до суду заяву, якою повідомила про відмову від послуг її представника - Пушкар І.І. (т. 2, а.с. 67). 20.08.2018 року позивач подала до суду заяву, в якій повідомила суд про укладення договору про надання правової допомоги з ОСОБА_4 . Також позивач надала копію цього договору, з якого вбачається, що він був укладений 19.07.2018 року. Вказаною заявою позивач просила суд відкласти розгляд справи на другу половину вересня 2018 року (т. 2, а.с. 70, 71).

Отже, з наведеного вбачається, що позивач в процесі розгляду справи реалізувала своє право на отримання правової допомоги та скористалася послугами адвоката Пушкар І .І. , що безпосередньо підтверджується матеріалами справи. При цьому, в ході судового розгляду позивач зайняла активну процесуальну позицію та здійснювала представництво своїх інтересів самостійно. Разом з тим, більш ніж через два роки з дня звернення до суду з позовною заявою, та попередньо скориставшись правовою допомогою адвоката, позивач, в день судового засідання, звернулась до суду з заявою про відсутність адвоката. Згодом позивач подала до суду заяву, якою повідомила про відмову від послуг адвоката, а ще через деякий час - 20.08.2018 року (за один день до судового засідання, яке було відкладене за заявою позивача в зв`язку з відсутністю в неї адвоката) позивач повідомила суд про укладення договору про надання правової допомоги з іншим адвокатом та просила суд відкласти судове засідання на іншу дату. При цьому, необхідно звернути увагу на те, що договір про надання правової допомоги був укладений 19.07.2019 року, тобто за місяць до призначеної дати наступного судового засідання - 21.08.2018 року. Отже, з моменту укладення договору про надання правової допомоги та до дати судового засідання представник позивача мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та міг з`явитися в судове засідання з метою представництва інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За чч. 3-4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За концепцією цивільного процесуального законодавства учасники процесу повинні добросовісно користуватися наданими їм правами та виконувати обов`язки, сприяти оперативному, правильному та справедливому розгляду справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому суд також враховує, що позивач є ініціатором провадження. Отже, оскільки позивач реалізував надане йому право на правову допомогу, враховуючи вище наведене апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 18 жовтня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

03.10.2019 року м. Одеса