Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4817/18 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М.

у цивільній справі №285/4817/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку об`єктом спільної сумісної вартості подружжя та його поділ в натурі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. Просив визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя житловий будинок по АДРЕСА_1 площею 81,2 м.кв. з господарськими будівлями: літнею кухнею Б, верандою Б, гаражем Б 1, вбиральнею Е, колодязем №1; поділити його в натурі, виділивши йому на праві власності, як частку у спільному майні подружжя, 45/100 його частин, а 55/100 цього нерухомого майна залишити відповідачці; визнати за позивачем право власності на 45/100 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:030:0142, загальною площею 0,0614 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, припинивши право власності ОСОБА_1 на 45/100 частин цієї земельної ділянки. Вирішити питання судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що вони із відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.08.2011 року до 16.10.2018 року. 26.12.2012 року відповідач отримала в дар земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0614 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 23.05.2013 року. Крім цього, за договором дарування незавершеного будівництвом житлового будинку від 26.12.2012 року відповідач набула право на розташоване на вказаній земельній ділянці незавершене будівництво зі ступенем готовності 9%, загальною інвентарною вартістю 51 343,00 грн. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі він, разом із відповідачкою, за рахунок спільних грошових та трудових затрат подружжя здійснили будівництво житлового будинку за вказаною адресою, яке було завершене станом на 25.05.2018 року та у липні 2018 року здано в експлуатацію. Право власності на житловий будинок площею 81,2 кв.м. з господарськими будівлями зареєстровано 06.08.2018 року на ім`я ОСОБА_1 на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації від 20.07.2018 року. Оскільки спірне майно набуло статусу житлового будинку в період перебування ними у зареєстрованому шлюбі та джерелом його набуття на 90,5% є спільні грошові та трудові затрати подружжя, позивач вбачає законні підстави для визнання цього будинку об`єктом права спільної сумісної вартості подружжя. Разом з тим, позивач зазначає, що при визначені часток слід врахувати, що відповідачка отримала у дар будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі незавершеного будівництва зі ступенем готовності 9%. Тому просив відступити від рівності часток та визнати з ним право власності на 45/100 частин спірного житлового будинку та визнати за відповідачем право власності на інші 55/100 частин. Крім цього, оскільки за позивачем буде визнано право власності на 45/100 частин спірного житлового будинку то за ним слід визнати право власності на 45/100 частин земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, та у цих частинах припинити право власності на землю за відповідачем.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 липня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Виділено позивачу ОСОБА_2 42/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: передпокою 1-1 (2,0 м.кв.), кімнати 1-3 (12,2 м.кв.), кімнати 1-4 (13,3 м.кв.), санвузла 1-5 (6,0 м.кв.) та Ѕ колодязя, з отриманням від відповідача ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 30128 грн. (синій колір згідно Додатку №2 до висновку експерта №860/04.19 від 26.04.2019 року).

Виділено відповідачу ОСОБА_1 58/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: передпокою 1-1 (21,6 м.кв.), кімнати 1-2 (6,5 м. кв.), кухні 1-6 (13,0 м.кв.), котельні 1-7 (6,5 м. кв.) та Ѕ колодязя, зі сплатою позивачу ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 30128 грн. (жовтий колір згідно Додатку № 2 до висновку експерта № 860/04.19 від 26.04.2019 року).

Зобов`язано ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_2 компенсацію, у розмірі 30128 грн. за відступ від ідеальних часток співвласників.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 42/100 частин земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:030:0142, загальною площею 0,0614 га. та припинено право власності ОСОБА_1 на 42/100 частин цієї земельної ділянки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 888,76 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 42/100 частин земельної ділянки та в частині рішення про стягнення судового збору у розмірі 2 888,00 грн. і ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивача повне відшкодування вартості земельної ділянки (42/100 частин) та стягнути з позивача вартість судово-будівельної експертизи в сумі 6 000,00 грн. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що частка житлового будинку яка належить позивачу розташована на земельній ділянці яка була подарована апелянту її батьками, а відповідно на чужій земельній ділянці для позивача. Тобто, земельна ділянка не виділялась безкоштовно і не передавалася в оренду під будівництво житлового будинку сторонам під час шлюбу. Крім того, судом не було враховано, що позивач майже вдвічі завищив вартість нерухомого майна згідно судової експертизи. Також, апелянт зверталась до суду із письмовим клопотанням та долучила до нього оригінал квитанції про оплату проведеної судово-будівельної експертизи, з тим щоб суд врахував даний факт при розподілі судових витрат, проте судом дане клопотання було проігноровано. Судом першої інстанції не було враховано її прохання про поділ житлового будинку відповідно до першого варіанту судової експертизи. Крім того зазначає, що не заперечує про поділ будинку за другим варіантом експертизи.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування незавершеного будівництвом житлового будинку від 26.12.2012 року відповідачу ОСОБА_1 було подаровано незавершений будівництвом житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ступінь готовності становить 9%(а.с.12-14).

26.12.2012 року відповідачу ОСОБА_1 також було подаровано земельну ділянку площею 0,0614 га. за цією ж адресою (а.с.15).

Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/3124/18 від 16.10.2018 року про розірвання шлюбу позивач та відповідач з 27.08.2011 року перебували у шлюбі (а.с.11).

19.10.2012 року було почато будівельні роботи щодо будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Повідомленням про початок виконання будівельних робіт (а.с.21).

06.08.2018 року за відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

07.05.2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду висновок судового експерта Горкуші М.Д. за результатами проведення експертного дослідження в галузі будівельно-технічної експертизи № 860/04.19 від 26.04.2019 року(а.с.82-127).

Експертом надано висновок із якого випливає, що розділити спірний будинок в натурі на дві ізольовані квартири технічно можливо за умови проведення перепланувань та переобладнань та зі сплатою грошової компенсації відхилення від рівності ідеальних часток. Експертом запропоновано 2 варіанти поділу спірного житлового будинку (а.с.104-107).

Крім цього, виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради листом № 04/909 від 05.06.2019 року повідомив, що погодження вказаних варіантів поділу житлового будинку не потребується, оскільки вони не передбачають втручання у несущі конструкції та/або інженерні системи загального користування (а.с.145).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що спірне домоволодіння є спільним майном подружжя, оскільки його вартість істотно збільшилась у результаті здійснених за час шлюбу будівельних робіт, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.62 СК як спеціальні для цих правовідносин.

При цьому судом враховано, що згідно з п.2 ч.1 ст.57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ч.1 ст.62 СК, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень стст.57 та 62 СК дає підстави для висновку про те, що ст.57 цього кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як ст.62 цього кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених ст.62 СК правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, яке є особистою приватною власністю одного із подружжя, у придбанні (набутті) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Відповідно до ст.71 СК майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (ч.3 ст.372 ЦК); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 8.11.2017 (справа №61447цс17).

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2008 №11 судам роз`яснено, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Так, із змісту договору дарування незавершеного будівництвом житлового будинку вбачається, що відповідачці було подаровано : будівлю для тимчасового проживання з прибудовою Бб, фундамент А, сарай В, убиральню Д, убиральню Е (а.с.12)

На підставі висновку будівельно-технічної експертизи №860/04.19 від 26.04.2019 року судом встановлено, що дійсна вартість спірного житлового будинку становить 406900 грн., а без врахування подарованих приміщень і споруд 353304 грн. (а.с.103).

За таких обставин суд дійшов обгрунтованого висновку, що вартість спірного майна за час шлюбу сторін істотно збільшилась.

Відповідачкою не заперечується та обставина, що таке збільшення мало місце внаслідок спільних затрат подружжя.

Вирішуючи спір в частині поділу майна в натурі, суд врахував, що право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених ст.62 СК, з урахуванням частини, яка належала відповідачці на праві особистої приватної власності. Зокрема, розподіл нерухомого майна між подружжям проводився, виходячи із його вартості без врахування подарованих відповідачці приміщень та споруд.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.91року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Так, згідно із запропонованими судовим експертом варіантами поділу будинку, суд правильно вважав, що доцільно провести поділ за варіантом №2, виділивши позивачу ОСОБА_2 42/100 частин житлового будинку, що складається з: передпокою 1-1 (2,0 м.кв.), кімнати 1-3 (12,2 м.кв.), кімнати 1-4 (13,3 м.кв.), санвузла 1-5 (6,0 м.кв.) та Ѕ колодязя, з отриманням від відповідача грошової компенсації у розмірі 30128 грн. (синій колір згідно Додатку № 2 до висновку експерта № 860/04.19 від 26.04.2019 року).

У свою чергу відповідачу ОСОБА_1 слід виділити 58/100 частин житлового будинку, що складається з: передпокою 1-1 (21,6 м.кв.), кімнати 1-2 (6,5 м. кв.), кухні 1-6 (13,0 м.кв.), котельні 1-7 (6,5 м.кв.) та Ѕ колодязя, зі сплатою позивачу грошової компенсації у розмірі 30128 грн. (жовтий колір згідно Додатку № 2 до висновку експерта № 860/04.19 від 26.04.2019 року).

Крім того, відповідачці виділено належній їй на праві особистої власності господарські будівлі: літня кухня Б, веранда б, гараж Б1, вбиральня Е.

Визнаючи за позивачем право власності на частину земельної ділянки для обслуговування спірного будинковолодіння, судом також враховано, що відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Також, ч.1 ст.377 ЦК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Оскільки судом вирішено провести поділ житлового будинку у пропорції 42/100 проти 58/100, то і спірну земельну ділянку обгрунтовано поділено у таких пропорціях.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, що стосуються оскаржуваного рішення по суті заявленого спору, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Разом з тим, проводячи розподіл судових витрат, суд не врахував, що вартість експертизи була оплачена відповідачкою. Оскільки така експертиза проведена в інтересах обох сторін, то і понесені у зв`язку із цим витрати слід покласти порівну на обох сторін. За таких обставин слід стягнути також із позивача на користь відповідачки 3000 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,37,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 липня 2019 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення після шостого абзацу новим абзацем наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. судових витрат за проведення експертизи.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 23.10.2019 року.