Справа № 456/803/19
Провадження № 2/456/794/2019
РІШЕННЯ

іменем України

15 жовтня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Лисятицька сільська рада Стрийського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок «А-1», загальною площею 69,2 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м. та господарські споруди: літню кухню «Б», сарай «В», навіс «Г», навіс «Д», навіс «Е», сарай «Є», гараж «Ж», убиральню «З», альтанку «Л», вимощення «І», колонку питну «К», огорожу «1, ворота № 2 , огорожу № 3 , хвіртку № 4 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивує тим, що згідно з свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданого 02.12.1987 виконкомом Стрийської районної ради народних депутатів, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 , який був його дідом. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця ОСОБА_4 Ще за життя остання склала заповіт, яким заповіла все своє майно йому. Після смерті бабці, він звернувся у Стрийську державну нотаріальну контору для оформлення спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та надано пораду звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити. Доповнив, що проживав в АДРЕСА_1 до вересня 2013 р . , разом з батьком та матір`ю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила, що позивач є її сином. Будинок АДРЕСА_1 побудували її батьки. Після смерті батька, матір фактично прийняла спадщину, оскільки проживала у вказаному будинку. Ще за життя матір склала заповіт на її сина. Позивач звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак 14.05.2019 на адресу суду подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

Представник третьої особи Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області Брікнер Г.М. в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_2 та представника третьої особи Брікнер Г.М., які не заперечили щодо задоволення позовних вимог, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Стрийської районної ради народних депутатів Львівської області, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 на праві особистої власності; свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів №331 від 19.11.1987 /а.с. 12/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис №13, виданого Лисятицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 7/.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , актовий запис №22, виданого виконавчим комітетом Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , актовий запис №44, виданого сільською радою с. Лисятичі Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 /а.с. 9/.

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , актовий запис №1, виданого Лисятицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, 04.02.1984 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_2 » /а.с. 10/.

Відповідно до довідки №267 від 22.02.2019, виданої виконкомом Лисятицької сільської ради Стрийської району Львівської області, згідно запису в погосподарській книзі за 1991-1995 рр., станом на 15.04.1991 у господарстві №593 були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.11/.

Відповідно до довідки про технічну характеристику нерухомого майна від 19.02.2019, виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , має наступні характеристики: «А-1» житловий будинок; «Б» літня кухня; «В» сарай; «Г» навіс; «Д» навіс; «Е» навіс; «Є» сарай; «Ж» гараж; «З» убиральня; «Л» альтанка; «І» вимощення; «к» колонка питна; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа; № 4 хвіртка /а.с. 13/.

19.02.2019 на ім`я позивача ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 /а.с. 14-19/;

Відповідно до заповіту від 30.01.2018, посвідченого секретарем Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області Брікнер Г.М., зареєстрованого в реєстрі за №14, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла своєму онукові ОСОБА_1 /а.с. 30/.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Колгоспним двором вважалось сімейно-трудове об`єднання громадян, які сумісно ведуть господарство, і більшість з них обов`язково отримує основний дохід в колгоспі, працюючи в такому в якості його членів.

Відповідно до ст.120 ЦК України 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження цим майном здійснюється із згоди всіх членів двору.

За змістом ч.2 ст.123 ЦК 1963 р. розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

З врахуванням цього спадкування в колгоспному дворі мало свої особливості.

Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" від 26.03.1991, загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

За правилами ст. 563 ЦК 1963 р. у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування у майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, то до майна двору застосовуються загальні правила спадкування.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування такого майна, що визначаються на час відкриття спадщини, та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 19.06.2019 по справі № 157/679/16-ц.

Згідно п. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, правила книги шостої цього кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності.

За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України №29 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (із наступними змінами та доповненнями), право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п.23 Постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належав ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 фактично спадщину прийняла після смерті чоловіка, оскільки проживала у вказаному будинку на момент його смерті . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та залишила заповіт, яким все своє майно, що належатиме їй на момент смерті заповіла своєму онукові ОСОБА_1 . Після смерті бабусі, позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок /а.с.5/.

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 19.02.2019 на ім`я ОСОБА_11 , самочинно збудованих об`єктів не вбачається.

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 є позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно заповіту від 30.01.2018, посвідченого секретарем Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області Брікнер Г.М.

Інші спадкоємці майна, а саме відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від належних їм часток в спадковому майні, про що свідчать пояснення ОСОБА_2 , надані останньою в судовому засіданні та заява ОСОБА_3 від 14.05.2019, в якій остання не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_11 .

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд враховує долучену до матеріалів справи позивачем довідку про технічну характеристику нерухомого майна від 19.02.2019, видану фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 та оглянуту в судовому засіданні інвентаризаційну справу на житловий будинок в АДРЕСА_1 , який має наступні характеристики: «А-1» житловий будинок; «Б» літня кухня; «В» сарай; «Г» навіс; «Д» навіс; «Е» навіс; «Є» сарай; «Ж» гараж; «З» убиральня; «Л» альтанка; «І» вимощення; к колонка питна; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа; №4 хвіртка /а.с. 13/. Однак, враховуючи, що альтанка, яка позначена в технічній документації як «Л» побудована в 2010 р., остання не може входити в межі спадкового майна та включатись до майна колгоспного двору, яке було побудовано в період з 1956 р. по 1990 р.

У зв`язку з відсутністю іншого способу щодо визнання права, з огляду на те, що спірне будинковолодіння відноситься до типу колгоспний двір, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_4 , а саме на «А-1» житловий будинок; «Б» літня кухня; «В» сарай; «Г» навіс; «Д» навіс; «Е» навіс; «Є» сарай; «Ж» гараж; «З» убиральня; «І» вимощення; «к» колонка питна; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа; №4 хвіртка.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: «А-1» житловий будинок загальною площею 69, 2 кв.м., житловою площею 46, 6 кв.м.; «Б» літня кухня; «В» сарай; «Г» навіс; «Д» навіс; «Е» навіс; «Є» сарай; «Ж» гараж; «З» убиральня; «І» вимощення; «к» колонка питна; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа; №4 хвіртка, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська

Повний текст судового рішення

виготовлено 25.10.2019