УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2019 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Кузьміна О.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СейвКомпані», Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про визнання недійсною оцінку майна,-

встановив: 20.09.2019 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом в якому просила визнати протиправною (недійсною) оцінку майна, а саме: арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме: нежитлове приміщення кафе, загальною площею 125,8 кв. м. та земельної ділянки площею 00109 га, цільове призначення для обслуговування кафе під літнім майданчиком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області державного виконавця Огородника Є.І. зробити повторну оцінку майна, а саме: нежитлового приміщення кафе, загальною площею 125,8 кв. м. та земельної ділянки площею 00109 га, цільове призначення для обслуговування кафе під літнім майданчиком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду. 18.10.2019 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить зупинити стягнення по зведеному виконавчому провадженню № 55225938 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , яке веде ВПВР УДВС в Херсонській області, до якого приєднано виконавче провадження №52086815 за виконавчим листом №755/27712/14, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 12.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» боргу у сумі 1088924,09 грн. У відповідності до положень частини 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено вичерпний перелік видів забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику. Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, що може призвести до порушення прав позивача щодо їх відновлення, оскільки є вірогідність втрати майна, а відтак заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню. Як передбачено положеннями ч.7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення. Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суді відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч.3 ст. 154 ЦПК України. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 157, 260 ЦПК України, суддя, - п о с т а н о в и в : Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженоювідповідальністю «СейвКомпані», Управліннядержавноївиконавчоїслужби Головного територіальногоуправлінняюстиції в Херсонськійобласті, третя особа: Публічнеакціонернетовариство «Фідобанк» про визнаннянедійсноюоцінку майна задовольнити. Зупинити стягнення по зведеному виконавчому провадженню № 55225938 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , яке веде ВПВР УДВС в Херсонській області, до якого приєднано виконавче провадження №52086815 за виконавчим листом №755/27712/14, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 12.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» боргу у сумі 1088924,09 грн. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Копію ухвали для негайного виконання направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Херсонського апеляційного суду.

СуддяО. І. Кузьміна