РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/16944/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1170/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Харечко С.П.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий: суддя Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , Рівненської міської ради про скасування рішення Рівненської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Рівненського міського суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставина у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Рівненської міської ради про скасування рішення Рівненської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 .

Як на підставу для перегляду судового рішення посилається на нововиявлені обставини, а саме, що у її розпорядженні є документи, які вказують на те, що будинок на АДРЕСА_1 ) був садибним індивідуальним будинком, який знаходився на земельній ділянці площею 1126 кв.м, тобто даний будинок не є багатоквартирним, незалежно від того, що у подальшому був поділений на частини, а є садибним житловим будинком.

Тому вважає, що ця обставина є нововиявленою обставиною, яка має істотне значення для справи, так як вона спростовує висновок суду, що будинок на АДРЕСА_1 є багатоквартирним, а земельна ділянка, на якій він розміщений прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку.

Зазначає, що відповідно до архівної довідки Державного архіву Рівненської області №128/08-27 від 11.09.2018 р. вбачається, що у реєстрі власників нерухомого майна м. Рівне за 1935-1937 роки значиться ОСОБА_7 , як власник земельної ділянки загальною площею 1126 кв.м. та одноповерхового дерев`яного будинку з п`яти житлових кімнат та двох господарських приміщень, розташованого на розі АДРЕСА_1 . Вказана обставина не була і не могла бути відомою її на час розгляду справи, і про неї вона дізналася лише із листа Державного архіву Рівненської області, тому вважає, що рішення Рівненського міського суду підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у вказаній цивільній справі відмовлено, залишено рішення Рівненського міського суду від 02.02.2017 №569/16944/15-ц в силі.

Ухвала мотивна тим, що викладені у заяві ОСОБА_1 обставини, не відносяться до нововиявлених, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною та необґрунтованою.

В поданій апеляційній скарзі зазначає, що під час розгляду справи в суді їй не було і не могло бути відомо про те, що триквартирний житловий будинок, який до приватизації перебував у державній власності, раніше був приватним садибним, так як вона придбала квартиру на підставі Договору купівлі-продажу, а попередній власник квартири - ОСОБА_8 набула цю квартиру в порядку приватизації із державного житлового фонду.

Вказує, про те, що триквартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 будувався як садибний вона дізналася випадково, шляхом пошуку архівних документів щодо розміру земельної ділянки, закріпленої за будинком, що стверджується датою видачі архівної довідки 11.09.2018, тобто після ухвалення судових рішень.

Зазначає, що виявлені нею в архіві документи вказують на те, що будинок на АДРЕСА_1 ) раніше був садибним індивідуальним будинком, який знаходився на земельній ділянці площею 1126 кв.м., тобто даний будинок не є багатоквартирним, незалежно від того, що у подальшому був переданий (вилучений) у державну власність та поділений на частини (квартири), а є садибним житловим будинком і тому режим користування земельної ділянки, на якій він розміщений не є прибудинковою територією в розумінні положень Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Вважає, що ця обставина є нововиявленою в розумінні положень ст. 423 ЦПК України і має істотне значення для справи, так як вона спростовує висновок суду про те, що вказаний будинок є багатоквартирним, а земельна ділянка, на якій він розміщений прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку, оскільки садибний будинок і земельна ділянка, на якій він розміщується має інший режим користування, ніж багатоквартирний.

З цих підстав, просила скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 17 липня 2019 року та прийняти нову ухвалу про задоволення її заяви про перегляд рішення Рівненського міського суду від 02.02.2017 по справі №569/16944/15-ц за нововивченими обставинами та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_3 , вважає оскаржувану ухвалу законною, винесеною після повного дослідження наданих суду доказів, а наведену заявницею обставину не нововиявленою.

Зазначає, що будинок АДРЕСА_1 налічує в собі три квартири. Згідно з Розділу 2 "Кваліфікації будівель та споруд" Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 житлові будівлі поділяються на "будинки одноквартирні" та "будинки з двома та більше квартирами". Таким чином, виходячи із юридичного змісту та аналізу вказаних норм вбачається, що багатоквартирними житловими будинками є будинки з трьома та більше квартирами. Крім того вказує, що будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним підтверджено ухвалою ВСССУ від 25 жовтня 2017 року, яка оскарженню не підлягає.

За наведеного, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Курганська О.В., в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_4 та адвокат Іванюк І.В., а також третя особа ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 02.02.2017 по справі №569/16944/15-ц, місцевий суд дійшов висновку, що викладені у заяві ОСОБА_1 обставини, не відносяться до нововиявлених, а тому в задоволенні заяви відмовив.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК (за новою редакцією ст. 423 ЦПК України) є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Як нововиявлені розглядаються ті обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, але про них не знав і не міг знати заявник. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог цивільного процесуального закону.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.02.2017 у даній цивільній справі № 569/16944/15-ц позовні вимоги задоволено, ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказане рішення залишено в силі.

Вказаним рішенням скасовано рішення Рівненської міської ради від 26 вересня 2013 року №3301 "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 ", а саме - про передачу громадянці України ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки площею 290 квадратних метрів на АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2013 року, індексний номер: 14119951, а саме - на земельну ділянку площею 0,029 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:028:0490, з цільовим призначенням - землі житлової забудови, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:028:0490, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, проведену реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції Рівненської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 7083132 від 23.10.2013 р.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що обставини, на які посилалася ОСОБА_1 , а саме: архівну довідку Державного архіву Рівненської області №128/08-27 від 11.09.2018 р., з якої слідує, що в реєстрі власників нерухомого майна м. Рівне за 1935-1937 роки значиться ОСОБА_7 , як власник земельної ділянки загальною площею 1126 кв.м. та одноповерхового дерев`яного будинку з п`яти житлових кімнат та двох господарських приміщень, розташованого на розі АДРЕСА_1 , не є нововиявленими обставинами в розумінні ст.423 ЦПК України.

Істотність обставин, що на думку заявника, не були встановлені судом та не були і не могли бути їй відомі на час розгляду справи, згідно згаданого вище п. 7 Постанови Пленуму № 4 від 30 березня 2012 року, є оціночним поняттям. і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Слід зазначити, що при вирішенні спору мав значення статус спірного будинку на час виникнення правовідносин між сторонами, тобто як багатоквартирний, чому в справі судами надано належну правову оцінку, а не статус цього будинку в 1935-1937 роках.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що постановлена в даній справі ухвала є законною і обґрунтованою. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування оскарженої ухвали колегія суддів не знаходить.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич