РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/3535/18

Провадження № 22-ц/4815/1080/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:

апелянт - Керівник Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави

в особі Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області,

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Урвенська сільська рада Здолбунівського району Рівненської області,

відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна»,

відповідач - Здолбунівська районна державна адміністрація Рівненської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року у складі судді Мички І.М., ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області, дата виготовлення повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Приватного сільськогосподарського підприємства «Україна», Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про включення в списки осіб на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначали, що їх батько, ОСОБА_3 , з 01 грудня 1966 року по 27 квітня 1993 року працював в колгоспі ім. Чапаєва. В подальшому колгосп перейменовано на колективне сільськогосподарське підприємство «Колос». Відповідно до протоколу загальних зборів від 25 лютого 2016 року ПСП «Колос» приєднано до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а вони як дочки є спадкоємцями за законом І черги. Вказують, що своєчасно прийняли спадщину після смерті батька. Покликаючись на те, що ОСОБА_3 помер, і видача земельних сертифікатів припинена, просять визнати за ними право на земельну частку (пай) в КСП «Колос», Здолбунівського району Рівненської області, правонаступником якого є Приватне сільськогосподарського підприємства «Україна» , як за спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року вказаний позов задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право на спадкове майно: земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна» Здолбунівського району Рівненської області, що залишилася після смерті їх батька - ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних частинах.

Рішення суду першої інстанції мотивоване статтею 1218 ЦК України, якою передбачено, що до складу спадщини входить, в тому числі і право спадкодавця на земельну частку (пай), та обґрунтовано наявністю достовірних доказів на підтвердження того, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який мав право на земельну частку (пай) у КСП «Україна» та був членом останнього, проте за життя не отримав відповідного сертифікату.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, Керівник Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яке тому належало як члену колишнього КСП «Колос». Звертає увагу, що оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і право на спадкування виникло також у 1993 році, то до спірних правовідносин необхідно застосовувати законодавство, чинне станом на 1993 рік. Зазначає, що ст. 71 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, встановлено трирічний строк позовної давності, при чому ст. 75 цього кодексу визначала, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Оскільки позивачі як спадкоємці у спірних правовідносинах набули право на спадкування у 1993 році, то, звернувшись до суду з позовною заявою про визнання за ними права на спадкове майно у 2018 році, пропустили строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки фактичним обставинам справи щодо того, що ОСОБА_3 не був включений до списку осіб - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ № 00004, виданого 23.06.1994р. КСП «Колос» Урвенської сільської ради Здолбунівського району, адже на той час він помер. Додає, що сам по собі стаж роботи ОСОБА_3 з 1966 по 1993 роки в КСП «Колос» - до отримання підприємством Державного акта на право колективної власності на землю - не може бути підставою для отримання земельної частки (паю) його спадкоємцями. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також стягнути судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вважають рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просять оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що батько позивачів - ОСОБА_3 з 01 грудня 1966 року по 27 квітня 1993 року працював в колгоспі ім. Чапаєва Здолбунівського району Рівнеснької області. В подальшому колгосп перейменовано на колективне сільськогосподарське підприємство «Колос». Відповідно до протоколу загальних зборів від 25 лютого 2016 року ПСП «Колос» приєднано до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» .

Вказані обставини стверджуються довідкою №202 від 06.08.2018 року (а.с. 14), а також виписками з протоколів (а.с. 15).

Відповідно до ст.1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (с. 2 Указу).

Відповідно до ч. 9, 10 ЗК України 1990 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства,

сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього

Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у

колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Аналіз наведених норм вказує на те, що право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

Таким чином, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого колективного сільськогосподарського підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю і, відповідно, для спадкування такого права, воно має існувати у спадкодавця на день відкриття спадщини.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду № 614/586/16-ц від 02.05.2018р., № 708/1594/16-ц від 10.04.2019р., № 140/1113/17-ц від 20.05.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Урвенською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області 27.04.1993р. (а.с. 13).

Спадкоємцями першої черги є його дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачі у справі.

Як вбачається з довідки № 02/1-351 від 14.09.2018 року, виданої виконкомом Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, вони прийняли спадщину після смерті батька, ОСОБА_3 , шляхом вступу в управління спадковим майном (а.с.18).

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит, надану заступником начальника відділу у Здолбунівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 20.07.2018 року, при розпаюванні КСП «Колос» ОСОБА_3 у списках його членів не значиться, а тому сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався.

Згідно інформації відділу у Здолбунівському районі головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, відповідно до Деражвного акту на право колективної власності на землю серії РВ № 00004, виданого 23.06.1994р. колективному сільськогосподарському підприємству «Колос» Урвенської сільської ради Здолбунівського арйону, ОСОБА_3 не був включений до списку осіб - додатка до Державного акта.

Таким чином, оскільки Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Колос» отримано 23.06.1994 року, тобто вже після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній не міг бути включеним до списку членів КСП «Колос».

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 не набув права на земельну частку(пай), вона не увійшла до складу спадщини після його смерті, а тому вимоги позивачів є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Стаж роботи ОСОБА_3 з 1966 року по 1993 рік в КСП «Колос» - до отримання колективним сільськогосподарським підприємством Державного акту на право колективної власності на землю не може бути підставою для отримання земельної частки (паю) позивачами в порядку спадкування після смерті батька.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом було неповно встановлено обставини справи, та неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спадкові правовідносини, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови про відмову в позові.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ухвалою судді Рівненського апеляційного суду від 10 липня 2019 року керівнику Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області було відстрочено судовий збір за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

За наведеного, з позивачів на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі по 1 757,27 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Приватного сільськогосподарського підприємства «Україна», Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про включення в списки осіб на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати на користь держави в сумі по 1 757 (одній тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 27 копійок з кожної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В. підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н.М.