ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/348/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 311000000 Степаненко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 квітня 2019 року, постановленого під головуванням судді Степаненка О.М.., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Черкаського державного технологічного університету про визнання наказу Міністерства освіти і науки України про звільнення ОСОБА_1 незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міністерства освіти і науки України, Черкаського державного технологічного університету про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначала, що 16 травня 2014 року між нею і Міністерством освіти і науки України було укладено контракт відповідно до якого вона була призначена на посаду ректора Черкаського державного технологічного університету на строк п`ять років з 19 травня 2014 року по 19 травня 2019 року.

Наказом №313-к від 26 червня 2017 року вона була звільнена з роботи в зв`язку із розірванням контракту.

Посилаючись на те, що звільнення з роботи незаконне, просила поновити її на посаді ректора Черкаського державного технологічного університету і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, необґрунтованим через невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до законодавства України та положень статуту університету, звільнення ректора із займаної посади за контрактом може мати місце лише у випадках, визначених законодавством про працю, за порушення статуту закладу та умов контракту. Такі порушення мають бути належним чином підтверджені та доведені, а звільнення ректора має бути здійснене не пізніше спливу місячного строку відповідно до ст. 148 КЗпП України. Підставою для ухвалення трудовим колективом рішення про відкликання позивача з посади ректора університету та підставою внесення Вченою радою Черкаського державного технологічного університету подання на Конференцію трудового колективу є порушення трудової дисципліни ректором Черкаського державного технологічного університету ОСОБА_1 , що полягає у вчиненні протиправних дій по незаконному звільненню працівників Черкаського державного технологічного університету, незаконність звільнення яких підтверджена рішенням судів першої та апеляційної інстанцій. Проте судом першої інстанції не було досліджено та надано оцінку обставинам, які на думку відповідачів є підтвердженням порушення нею контракту та статуту Черкаського державного технологічного університету, оскільки: рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2017 року у задоволенні позову про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 до Черкаського державного технологічного університету відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 червня 2017 року вказане рішення суду залишено без змін; рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року визнано незаконним рішення вченої ради факультету економіки та управління Черкаського державного технологічного університету про відмову в обранні ОСОБА_3 на посаду старшого викладача кафедри історії та суспільних дисциплін у справі за позовом ОСОБА_3 до Черкаського державного технологічного університету, третя особа: ОСОБА_4 Предметом розгляду даної справи були не дії ректора Черкаського державного технологічного університету, а рішення вченої ради факультету економіки та управління Черкаського державного технологічного університету; рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 Рішення набрало законної сили 04 серпня 2015 року, а тому притягнення її до дисциплінарної відповідальності за події трирічної давності є грубим порушенням норм законодавства про працю.

Крім того, твердження, про які йдеться у поданні Вченої ради Черкаського державного технологічного університету, про розслідування Черкаським відділом поліції ГУ НП в Черкаській області є недоречними, оскільки відсутній обвинувальний вирок, який набрав законної сили, відносно неї. Тому такі твердження є незаконними і неконституційними.

У відзиві на апеляційну скаргу ректор Черкаського державного технологічного університету Григор О.О. , вважаючи рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 квітня 2019 року законним, просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав оцінки кожному аргументу, наданому учасником справи, не зазначає яким саме з аргументів не надано належної правової оцінки, тому їх неможливо перевірити та встановити факт відсутності їх оцінки; в самій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на нові обставини та факти, які не були нею заявлені в позовній заяві, зокрема порушення порядку та застосування строків притягнення до дисциплінарної відповідальності; позивач посилається на те, що судом не були дослідженні рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2017 року та 30 вересня 2015 року, проте ці рішення не могли бути досліджені судом, оскільки дані рішення до суду першої інстанції не подавались та незважаючи на це вони не впливають незаконність рішення Вищого колегіального органу Черкаського державного технологічного університету, прийнятого шляхом таємного голосування; процедурі звільнення ОСОБА_1 передували ряд дій та рішень, обов`язковість вчинення яких визначено законодавством України, жодне з цих рішень позивачем не оскаржено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства освіти і науки України Брюховецька М.С . просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 квітня 2019 року залишити без змін, оскільки позивача звільнено з дотриманням чинного законодавства, а заборона на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності чи перебування у відпустці поширюється лише на випадки звільнення з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Судом встановлено, що 16 травня 2014 року між Міністерством освіти і науки України і ОСОБА_1 було укладено контракт №І-110 відповідно до якого ОСОБА_1 була призначена на посаду ректора Черкаського державного технологічного університету на строк п`ять років з 19 травня 2014 року по 19 травня 2019 року.

Наказом Міністерства освіти та науки України від 18 червня 2015 року №253-к контракт із ОСОБА_1 було достроково розірвано і була звільнена з посади по п.8 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2016 року ОСОБА_1 була поновлена на роботі ректором Черкаського державного технологічного університету.

Наказом від 22 червня 2017 року №295-к скасовано наказ Міністерства освіти і науки України від 18 червня 2015 року про дострокове розірвання контракту і ОСОБА_1 була поновлена на посаді ректора Черкаського державного технологічного університету.

23 червня 2017 року відбулася позачергова Конференція трудового колективу Черкаського державного технологічного університету, на якій було прийнято рішення про відкликання з посади ректора ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення експертно-кадрової комісії з розгляду питань діяльності керівників вищих навчальних закладів, установ та організацій, які належать до сфери управління Міністерства освіти і науки України від 26 червня 2017 року рекомендовано державному секретарю Міністерства освіти і науки України достроково розірвати контракт із ОСОБА_1 та звільнити з посади ректора відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» та п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Наказом від 26 червня 2017 року №313-к достроково розірвано контракт від 16 травня 2014 року №І-110 та звільнено ОСОБА_1 з посади ректора Черкаського державного технологічного університету 27 червня 2017 року відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Придніпровського районного суду від 20 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 13 червня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову до Організаційного комітету Черкаського державного технологічного університету про визнання незаконним рішення Вченої ради Черкаського державного технологічного університету і рішення Конференції трудового колективу Черкаського державного технологічного університету від 23 червня 2017 року про відкликання її з посади ректора цього університету.

Відповідно до пп.1 п. 30 контракту, укладеного між ОСОБА_1 і Міністерством освіти і науки України з ініціативи міністерства керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт достроково розірваний за обставин, передбачених законодавством, а також у зв`язку із прийняттям рішення про його відкликання з посади вищим колегіальним органом громадського самоврядування вищого колегіального навчального закладу ІІІ-ІV рівнів акредитації, що обрав його на посаду.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про вищу освіту» вищим колегіальним органом громадського самоврядування вищого навчального закладу є загальні збори (конференція) трудового колективу, включаючи виборних представників з числі студентів (курсантів).

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» керівник закладу вищої освіти може бути звільнений з посади засновником (засновниками) або уповноваженим ним (ними) органом (особою), а також у зв`язку з прийняттям рішення про його відкликання вищим колегіальним органом громадського самоврядування, який його обрав на посаду з підстав, визначених законодавством про працю, за порушення статуту закладу вищої освіти та умов контракту. Подання про відкликання керівника може бути внесено до вищого колегіального органу громадського самоврядування закладу вищої освіти не менш як половиною статутного складу наглядової або вченої ради закладу вищої освіти. Рішення про відкликання керівника закладу вищої освіти приймається більшістю голосів за умови присутності не менш як двох третин статутного складу вищого колегіального органу громадського самоврядування закладу вищої освіти.

Відповідно до п. 4.1 Статуту Черкаського державного технологічного університету вищим колегіальним органом громадського самоврядування Університету є Конференція трудового колективу Університету, включаючи виборних представників з числі осіб, що навчаються в Університеті.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативи та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбаченому нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відсутні законні підстави для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції ст.ст. 147. 148 КЗпП України суд правильно не взяв до уваги, поскільки ОСОБА_1 звільнена з роботи не за порушення трудової дисципліни в порядку дисциплінарного стягнення, а в зв`язку із розірванням контракту. Тому вказані норми права на дані правовідносини не поширюються.

Законність проведення Конференції трудового колективу 23 червня 2017 року було перевірено судом при постановленні судового рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси від 20 листопада 2018 року, що не доказується при постановленні даного судового рішення відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Трудовий договір припинений не з ініціативи роботодавця, а в зв`язку із розірванням контракту і тому Конвенція Міжнародної Організації Праці №158, ратифікована Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року, на дані правовідносини не поширюється.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 квітня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: