Справа № 450/1405/19 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/2573/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Жукровська Х.І.,

з участю апелянта ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 червня 2019 року, постановлене у складі головуючого судді Данилів Є.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на оплату навчання, -

в с т а н о в и л а:

26 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню доньку, яка продовжує навчання у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.3. Гжицького, факультет економіки та менеджменту на денній формі навчання, на контрактній основі.

Позовні вимоги мотивувала тим, що повнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні позивача та продовжує навчання у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.3. Гжицького. Позивачу важко самостійно, лише за власний рахунок утримувати повнолітню дочку на час навчання. Тому просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 013 грн. 50 коп. щомісяця з подальшим врахуванням індексації, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку; стягувати з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на оплату навчання дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.3. Гжицького, в розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.3. Гжицького, факультет економіки та менеджменту, на денній формі навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 013 грн. 50 коп. щомісяця з подальшою індексацією грошової суми, починаючи з 26.04.2019 року до закінчення навчання та не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на оплату навчання дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.3. Гжицького, в розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг № 4-3-18 до закінчення навчання та не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць, допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів суд послався на норму ст. 199 СК України та не визначив розміру аліментів у відповідності до ст. 200 СК України. Окрім того, оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 184 СК України, оскільки відповідач працює і має регулярний дохід, визначений працедавцем, а відтак аліменти слід стягувати у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі. .

Позивачкою не доведено, що повнолітня дитина, яка продовжує навчання потребує матеріальної допомоги, у вигляді аліментів саме у твердій грошовій сумі в розмірі 1 013 грн. 50 коп. щомісячно від доходу відповідача. Окрім того, позивачем замовчено той факт, що вона звернулась до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 червня 2019 року позовні вимоги задоволено, вирішено про збільшення розміру аліментів до 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Звертає увагу на те, що розмір офіційного доходу, на основі якого нараховуються аліменти не може бути менше мінімального розміру оплати праці в Україні. У 2019 році мінімальна заробітна плата в Україні становить 4 173 грн. 00 коп. З наведеного слідує, що розмір аліментів на двох дітей складає 1 228 грн. 59 коп. щомісячно, а не безпідставно визначених судом в твердій грошовій сумі в розмірі 1 013 грн. 50 коп.

З урахуванням отриманих доходів, відповідач не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Зазначає, що оплата за навчання на контрактній формі не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 013 грн. 50 коп. та Ѕ витрат на оплату навчання буде значно більшою ніж у іншої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що суперечитиме ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства», якою визначено, що всі діти, мають рівні права та обов`язки, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З урахуванням наведеного просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 червня 2019 року в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, але не більше ніж 23 років змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягають до стягнення з 1 013, грн. 50 коп. до 614 грн. 29 коп., починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 02 травня 2019 року, та відповідно зменшити розмір судового збору.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався лише частково.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з повного визнання позову відповідачем, а також обставин встановлених судом на підтвердження вартості навчання.

Проте колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21.05. 2001 року.

Дитина перебуває на утриманні матері, що сторонами визнається і не оспорюється.

Згідно Довідки № 129 від 07.11.2018 року, виданої Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.3. ОСОБА_5 є студентом першого курсу факультету економіки та менеджменту, форма навчання денна за рахунок коштів фізичної особи. Згідно договору № 4-3-18 про надання освітніх послуг, строк навчання три роки і десять місяців, вартість навчання складає 37 800 грн. 00 коп., щосеместрова плата становить 4 725 грн. 00 коп.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Нормою частини 2 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, взявши до уваги надані сторонами докази та визнання відповідачем позову, вірно визначив розмір аліментів, за сукупністю встановлених фактів, зокрема того, що спільна дитина сторін досягла повноліття, продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги та наявність у батька можливості надавати таку допомогу, оскільки він є працездатною особою, яка має постійне місце праці і постійний заробіток та не має на утриманні інших осіб, крім двох дітей у сім`ї з позивачем, одна з яких залишається неповнолітньою і на яку він також сплачує аліменти, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції визначив розмір аліментів на повнолітню дитину стягуваних з батька у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання та вимог закону.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на дитину, яка продовжує навчання, в порядку статті 185 СК України, колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Так, в позовній заяві ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки, яка продовжує навчання, а саме, Ѕ витрат за навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи досягнення дитиною 23 річного віку.

Колегія суддів вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Такий правовий висновок узгоджується із правовою позицією, зазначеною у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16-ц.

Тому колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що оплата за навчання на контрактній формі не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні вимог статті 185 СК України.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

За приписами п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання згідно із законом і підстав для скасування ухваленого в цій частині позовних вимог рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, що продовжує навчання, порушено норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. п. 1, 2, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 червня 2019 року в частині стягнення додаткових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг № 4-3-18 до закінчення навчання та не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.

Згідно з оригіналом:

Постанова набрала законної сили: 17.10.2019

Суддя Копняк С.М.

Дата оформлення копії: 18.10.2019

Помічник судді Гацура З.М.