УХВАЛА

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 752/18283/16-ц

провадження № 61-18787ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Ліко-житлосервіс" (далі - ТОВ "Ліко-житлосервіс"), про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ТОВ "Ліко-житлосервіс", в якому просила стягнути із відповідачів 16 415 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 21 600 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13 679 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, 5 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди та стягуючи з ОСОБА_3 13 679 грн, суди виходили з того, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача ОСОБА_3 , яка в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду.

У жовтні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ТОВ "Ліко-житлосервіс", є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 38 015 грн., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 752/18283/16-ц є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказівка у резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Ліко-житлосервіс", про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, відмовити.

Суддя В. С. Жданова