Справа 206/4342/19
Провадження 2-о/206/640/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчук Р.О.,

при секретареві Савченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання,

за участі:

представника заявника - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2019 року заявник звернулась до суду з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що у зв`язку з похилим віком, поганим станом здоров`я та відсутністю будь-яких інших родичів, крім неї, останній час перед смертю ОСОБА_3 проживала разом з заявницею за адресою: АДРЕСА_1 . За квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яка весь час, починаючи з грудня 2017 року стояла зачиненою, доглядала сусідка. ІНФОРМАЦІЯ_5 баба заявниці ОСОБА_3 померла. Після смерті та похорон ОСОБА_3 вона звернулася до Восьмої державної нотаріальної контори з питанням щодо необхідності подання документів для прийняття спадщини, де їй було роз`яснено, що заяву про прийняття спадщини необхідно подавати тим спадкоємцям, які не проживали разом зі спадкодавцем. У тому випадку, якщо спадкоємець проживав разом зі спадкодавцем - необхідності подання додатково заяви про прийняття спадщини немає, так як у такому випадку спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину. Після спливу шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_3 , заявниця знову звернулася до нотаріальної контори, але для оформлення свідоцтва про права на спадщину. Проте, оглянувши представлені документи нотаріус зазначила, що оскільки реєстрація місця проживання спадкодавця не збігається з реєстрацією місця її проживання, то факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, не підтвердженого документально, не достатньо для того, щоб вона вважалася такою, що прийняла спадщину. Відповідно, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено право на звернення до суду. У зв`язку з викладеним просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 з грудня 2017 року на час відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду.

Представник заявника в судовому засіданні обставини викладені в заяві підтримала та просила суд задовольнити її в повному обсязі.

Від заінтересованої особи Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с.38).

Також в судовому засіданні за клопотанням представника заявника було допитано свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона являється сусідкою померлої ОСОБА_3 . Бабуся проживала зі своєю онукою ОСОБА_1 близько двох років по вулиці Естафетній. Заявниця являється єдиною онукою померлої бабусі ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона особисто знає заявницю та її бабусю, оскільки проживала з ними в одному домі по вулиці Естафетній. Бабуся проживала з онукою ОСОБА_1 приблизно 2 роки до її смерті, оскільки вона хворіла та потребувала постійного догляду.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_3 являлась їй рідною тіткою. Після смерті сестри та її чоловіка, онука ОСОБА_1 забрала бабусю ОСОБА_3 проживати до себе. Бабуся переїхала до онуки разом з речами, а за будинком доглядала сусідка. ОСОБА_3 проживала з онукою близько двох років до її смерті.

Вислухавши учасників процесу та свідків, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.9)

Заявниця ОСОБА_1 являється онукою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відповідно до якого ОСОБА_14 (мати заявниці) являється донькою ОСОБА_15 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Мати заявниці ОСОБА_14 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 та змінила прізвище на « ОСОБА_14 », що підтверджується копію свідоцтва про одруження (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками заявниці ОСОБА_1 являються ОСОБА_16 та ОСОБА_14 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дружина ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 являлась власником 3/5 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.12).

Постановою від 16 липня 2019 року державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її рідної баби ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини та не подала заяву про прийняття спадщини (а.с.15).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Згідно пункту 23 цієї Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини.

За таких обставин судом при вирішенні даного питання для ухвалення обґрунтованого та мотивованого рішення, має бути досліджено та встановлено постійне місце проживання спадкодавця до моменту смерті, оскільки факт реєстрації та/або проживання сторони спору разом зі спадкодавцем за день до смерті спадкодавця заперечуватиме такий елемент змісту презумпції, як постійність проживання.

Приходячи до висновку про задоволення заявлених вимог та встановлення факту того, що ОСОБА_1 проживала з померлою ОСОБА_3 з грудня 2017 року по день смерті останньої за адресою АДРЕСА_1 , суд виходив з досліджених в сукупності доказів та показань свідків.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_3 з грудня 2017 року не проживала в квартирі АДРЕСА_2 , оскільки через стан свого здоров`я переїхала проживати до своєї рідної онуки ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен з яких окремо підтвердив факт того, що померла ОСОБА_3 з грудня 2017 року по день своєї смерті постійно проживала з онукою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що заявниця на момент смерті спадкодавця постійно проживала з нею не оспорюється, а заявлена нею заява покликана на підтвердження наявності цього факту.

Під час розгляду даної справи судом не було встановлено заінтересованих осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв`язку з чим, суд вважає можливим задовольнити дану заяву.

За таких обставин суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, беручи до уваги викладені обставини, вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 в період з грудня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_1 , з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263, 268, 293, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 разом зі своєю бабою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_1 , з грудня 2017 року до часу відкриття спадщини.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук