Справа № 464/2393/19 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/2602/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровська Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" - Слюстіна Андрія Геннадійовича на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Рудакова І.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр аграрних систем", Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макаренко Валерій Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна та поновлення державної реєстрації, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з указаним позовом та просила скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. від 18 травня 2016 року про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на приміщення ательє загальною площею 51, 3 м.кв, що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про реєстрацію права власності за ТзОВ «Центр аграрних систем» за № 21958056 від 18.08.2017 року на приміщення ательє загальною площею 51, 3 м.кв, що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» на користь ОСОБА_1 нерухоме майно - приміщення ательє загальною площею 51, 3 м.кв., що за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; поновити державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на приміщення ательє загальною площею 51, 3 м.кв., що за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» - Слюстін А.Г. оскаржив таку в апеляційному порядку. Вважає, що справа повинна розглядатись за правилами адміністративного судочинства, оскільки предметом позовних вимог виступають скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна та поновлення державної реєстрації.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року про відкриття провадження у справі, справу направити до суду за передбаченою законом підсудністю.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також і шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були пред`явлені для розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду, подана у відповідності до ст. 30 ЦПК України (виключна підсудність), а тому підстави для її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні. Вважав, що справу слід розглядати в порядку загального позовного провадження.

З правильністю та обґрунтованістю висновків суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулась в суд з позовом за захистом порушеного права, шляхом скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, яке вибуло з володіння позивача на підставі укладеного між нею, ОСОБА_1 та ВАТ «Універсальний банк Розвитку та Партнерства» кредитного договору та договору іпотеки, за яким правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є застосування механізму позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем або передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; витребування майна, яке вибуло на підставі рішень приватного нотаріуса та поновлення за позивачем державної реєстрації на майно, що вибуло.

При вирішенні питання про відкриття провадження у цивільних справах, одним із найважливіших моментів є правильне визначення юрисдикції справи та її підсудності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність) можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір

Публічно-правовим спором згідно абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

В пункті 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Матеріали справи свідчать, що позивач звернулась з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію, витребування майна та поновлення державної реєстрації.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки предметом спору є не лише дії та рішення приватного нотаріуса - державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, а й поновлення права власності позивача на нерухоме майно, а підставою позову є обґрунтування речового права на майно, це дає підстави констатувати приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Здійснення такого захисту судом залежить від вирішення питання про те, кому саме належить право користування спірним нерухомим майном та правомірності набуття такого права.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.06.2018 р. у справі №820/4146/17, від 18.09.2018 р. у справі №823/235/16, від 29.08.2018 р. у справі №807/719/15 звертає увагу, що оскарження рішення про державну реєстрацію, яке є наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, підлягає розгляду за правилами господарського чи цивільного судочинства в залежності від суб`єктного складу учаснипків.

У постановах від 04.09.2018 року у справі №823/2042/18, від 04.04.2018 року у справі №817/1048/17, від 18.04.2018 року у справі №804/1001/16 Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи. Тому такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства, а також чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис. Зазначене свідчить про приватноправовий характер спору.

При цьому позиція Великої Палати Верховного Суду, яка полягає в тому, що скасування державної реєстрації права, належного одній особі, в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами, є закономірною, якщо після першої протиправної реєстраційної дії відбувалися інші дії, на нових підставах виникнення права власності, які по своїй суті суперечать речовому праву законного власника. У такому випадку основне завдання судочинства не виконується.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що між сторонами виник спір про право цивільне щодо нерухомого майна, і виходячи з суб`єктного складу учасників справи, виключної територіальної підсудності справи за місцем знаходження нерухомого майна та правил інстанційної підсудності, суд першої інстанції правильно відкрив провадження у даній справі

Відповідно до приписів ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо відкриття провадження у справі вирішено з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін.

У відповідності до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" - Слюстіна Андрія Геннадійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.