Дата документу 16.10.2019 Справа № 317/4076/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/4076/18 Головуючий у 1-й інстанції: Яркіна С.В.
Провадження №22-ц/807/3232/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кримської О.М., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року у справі за позовом Виконуючого обов`язки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Виконуючий обов`язки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами опрацювання Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Запорізькою місцевою прокуратурою №2 Запорізької області встановлено факт надання Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - ГУ Держгеокадастру) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення розташованої на території Запорізького району в оренду з порушенням вимог земельного законодавства , а саме, без проведення земельних торгів відповідно до ст. 134 Земелдьного кодексу України, без подальшого створення ОСОБА_1 фермерського господарства, як юридичної особи, відповідно до Закону України «Про фермерське господарство», а також з порушенням Закону України « Про оцінку земель», яка виражена у не проведенні нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №8-734/27-15-СГ від 08.12.2015 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою»;

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області 8-1045/27-15-СГ від 28.12.2015 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду»;

визнати недійсним договір оренди землі б/н від 29.12.2015, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та ОСОБА_1 , на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право №12889456 щодо оренди земельної ділянки площею 22,0000 га, кадастровий номер :04:002:0815, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту;

зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 22,0000 га, кадастровий номер :04:002:0815, що розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ;

стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь прокуратури Запорізької області (, юридична адреса: вул. Матросова 29а, м. Запоріжжя. 69057, розрахунковий рахунок №0271, код класифікації видатків бюджету - 2800, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, ) кошти, витрачені у 2018 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 3524 грн. 00 коп.;

стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури № 2 (. адрееа: вул. Якова Новицького, 5, м. Запоріжжя, 69035, розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області. ) кошти, витрачені у 2018 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 3524 грн. 00 коп.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.01.2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі.

Від головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, враховуючи те, що відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець, і основним видом економічної діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, а тому дана справа має розглядатись в порядку господарського судочинства.

В обґрунтування клопотання заявник також посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постановах від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц, та від 20.06.2018 у справі № 328/1420/17-ц.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Бакум Д.О. задоволено. Закрито провадження у справі за позовом Виконуючого обов`язки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Роз`яснено позивачу що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє представник - адвокат Святюк Ганна Олександрівна посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясовання обставин, що мають значення для справи подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року у цій справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що позивачем оскаржується цивільне право відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 , тобто оскаржується право користування земельною ділянкою. У звязку із цим, вважає, що спір, який впливає на цивільні права та обов`язки фізичної особи має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України учасники справи не надали.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постановлене рішення відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З даним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду № 8-734/27-15-СГ від 08.12.2015, № 8-1045/27-15-СГ від 28.12.2015, було укладено договір оренди між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та ОСОБА_1 відносно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 :046002:0815 загальною площею 22.0000га для ведення фермерського господарства, яка знаходитьсяч на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до частини 1,4 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець.

Статтею 8 цього ж Закону передбачено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно п.в ч.1 ст.12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.82) вбачається, що ОСОБА_1 після укладення спірного договору оренди, а саме 25.05.2016 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

У постанові Верховного Суду України від 22.08.2018 року №606/2032/16-ц зазначено, що за змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України "Про фермерське господарство" після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Тобто, користувачем земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 :046002:0815 є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб`єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов`язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб`єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч.1 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Пунктом 2 ч.2 ст.55 ГК України передбачено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці, що закріплено у п. 1 ч. 1 ст.20 ГПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, на підставі вище викладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що провадження у даній цивільній справі, слід закрити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд врахлвує положення Висновку № 11 ( 2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень ( пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обгрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стилістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не оначає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Посилання апелянта на те, що дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства є помилковим.Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

Оскільки оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишає без задоволення, а оскаржувану ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року про закриття провадження у даній справі залишає без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 21 жовтня 2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кримська О.М.