Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 523/10519/16-ц

провадження № 61-10503св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Караштефаном Олександром Васильовичем, на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 13 березня 2017 року у складі судді Аліни С. С. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Кравця Ю. І., Журавльова О. Г., Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Стрюкової І. О. (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитиниим договором.

Позов обґрунтовано тим, що 08 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05/02/2008/840-К/136 про надання кредиту в сумі 198 510,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % річних, які нараховуються банком за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 07 лютого 2033 року. Мета кредитування - проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 07 лютого 2008 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно з яким ОСОБА_1 придбає у власність нерухоме майно. Відповідно до кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_1 , видавши грошові кошти.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 05/02/2008/840-п/136 від 08 лютого 2008 року, згідно з яким ОСОБА_2 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 14 серпня 2014 року заборгованість відповідачів перед позивачем за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року становить 354 970,31 доларів США, що еквівалентно 7 595 032,42 грн за курсом Національного банку України (далі - НБУ).

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року у розмірі 354 970,31 доларів США, що еквівалентно 7 595 032,42 грн за курсом НБУ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 13 березня 2017 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року у сумі 7 595 032,42 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 827,00 з кожного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі належним чином не виконували зобов`язання за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 13 березня 2017 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року та судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У позові до ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4 019,40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року. Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що 30 вересня 2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року, але без згоди поручителя ОСОБА_2 , внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. У зв`язку із укладенням додаткового договору та суттєвим збільшенням обсягу майнової відповідальності ОСОБА_2 , як поручителя, порука припиняється відповідно до частини першої статті 559 ЦК України.

Апеляційний суд зіслався нарішення Суворовського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2017 року, яким визнано поруку ОСОБА_2 припиненою з 30 вересня 2013 року, а саме з моменту укладення ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» додаткового договору про внесення змін та доповнення до кредитного договору № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, поданою адвокатом Караштефаном О. В. на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 13 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Рух справи у суді касаційної інстанції

19 квітня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення є незаконними та необгрунтованими, ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Позивачем не надано належного розрахунку заборгованості та графіка погашення кредиту, через відсутність яких неможливо встановити дійсний розмір заборгованості та чи правильно визначено щомісячний платіж.

Банк не надав доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Апеляційний суд протокольною ухвалою від 14 червня 2017 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнив, проте при ухваленні рішення не взяв до уваги її невиконання позивачем.

Суд апеляційної інстанції визнавши поруку ОСОБА_2 припиненою, проігнорував відсутність у матеріалах справи належних доказів заявленого позивачем розміру позовних вимог.

Задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині припинення його поруки за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року не відповідає усім вимогам його апеляційної скарги, відповідно до якої останній просив відмовити у позові, оскільки земельна ділянка, передана позичальником банку в іпотеку, є спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Банк, приховавши збільшення щомісячного платежу погашення кредиту до розміру 2270,00 доларів США та нарахування відсотків методом факт/360, ввів споживачів в оману, що вказує на нечесну підприємницьку практику.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив ПАТ КБ «Надра» на касаційну скаргу мотивовано тим, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір, з умовами кредитування ознайомилася, додаткових вимог щодо умов спірного договору не заявляла та їх виконувала, була згідна з ануїтетною схемою погашення кредиту, яка не передбачає окремого графіка та не скористалася правом споживача відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) відмовитися від укладеного договору, вивчивши детальніше його умови та провівши розрахунки протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору.

ОСОБА_2 не є стороною оскаржуваного кредитного договору, а після набрання законної сили постановою Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року не є поручителем.

Позичальником судові рішення не оскаржувалися.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзив на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що08 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05/02/2008/840-К/136 про надання кредиту в сумі 198 510,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі12,99 % річних, які нараховуються банком за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 07 лютого 2033 року. Мета кредитування - проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 07 лютого 2008 року, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно з яким ОСОБА_1 придбає у власність нерухоме майно.

30 вересня 2013 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ КБ «Надра» додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року, відповідно до якого встановлено пільгову процентну ставку за кредитом та проведено реструктуризацію заборгованості.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 05/02/2008/840-п/136 від 08 лютого 2008 року, згідно з яким ОСОБА_2 на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання відповідати за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору.

ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов`язання, внаслідок чого станом на 14 серпня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року в розмірі 354 970,31 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 7 595 032,42 грн, з яких борг: за кредитом 193 945,95 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 4 149 715,45 грн; за відсотками - 146 200,74 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 3 128 147,14 грн; за пенею - 14 823,62 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 317 169,83 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиноюпершою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 2-588/10 (755/18438/16-ц), провадження № 14-275цс19.

Апеляційний суд, скасовуючи частково рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення боргу, з урахуванням рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2017 року, яким визнано поруку ОСОБА_2 припиненою з 30 вересня 2013 року, а саме з моменту укладення між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 додаткового договору про внесення змін та доповнення до кредитного договору № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року, дійшов правильного висновку, що укладення додаткового договору від 30 вересня 2013 року про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 05/02/2008/840-К/136 від 08 лютого 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 відбулося без згоди поручителя ОСОБА_2 , внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності як поручителя, тому порука припиняється відповідно до частини першої статті 559 ЦК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до захисту інтересів позичальника та переоцінки доказів, проте ні рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 13 березня 2017 року, ні постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року ОСОБА_1 не оскаржувала, а відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про порушення прав поручителя ОСОБА_2 , то відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Караштефаном Олександром Васильовичем, залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко