Провадження №2/447/184/19
Справа №447/2414/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

16.10.2019 року Миколаївський районний суду Львівської області в складі головуючого судді Бачуна О.І., за участю секретаря судового засідання Тремби І.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача та третьої особи ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної громади Миколаївського району Львівської області , з участю третьої особи Комунального закладу Львівської обласної ради «Адміністрації історико- культурного заповідника « Стільське городище» про захист права приватної власності на земельну ділянку,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тростянецької сільської ради «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_1 » від 26.03.2018р. № 1723 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в селі Стільсько Миколаївського району Львівської області площею 0,5000 га. Рішенням відповідача від 18.09.2018р. № 2207 скасовано рішення Тростянецької сільської ради від 26.03.2018р. № 1723 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_1 » Позивач вважає вказане рішення відповідача незаконним, і таким що підлягає скасуванню, оскільки таке прийняте з порушенням заокнодавства.

Процесуальні дії у справі..

05.10.2018 позивач звернувся до суду з позовною заявою до Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної громади Миколаївського району Львівської області про захист права приватної власності на земельну ділянку.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.10.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання.

26.11.2018року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах. Рішення № 2207 від 18.09.2018 р. прийняте у повній відповідності з вимогами чинного законодавства.

24.06.2019року до участі у справі в якості третьої особи залучено комунальний заклад Львівської обласної ради Адміністрацію історико-культурного заповідника « Стільське городище»

15.07.2019року третьою особою подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого, вони вважають, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 15.07.2019р. закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду у відкрите судове засідання.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що оскаржуване рішення прийняте у відсутності позивача. Відповідач не мав повноважень на скасування свого рішення, а в даному випадку відповідач повинен звернутися в суд з позовом про скасування свого рішення.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 ввів в оману депутатів сільської ради, оскільки вказав про існування рішення суду, яким зобов`язано прийняти рішення від 26.03.2018. Крім цього, спірна земельна ділянка знаходиться в межах заповідника « Стільське городище», тобто є державною власністю. Ствердив, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку для будівництва ферми для гусей, тобто всупереч її цільового призначення. Додатково пояснив, що є проект землеустрою заповідника, який виготовлений відповідно до Розпорядження голови ОДА від 28.12.2017р. №1324. Вважає, що рішення відповідача від 26.03.2018р. підлягало скасування, оскільки землі знаходяться в межах заповідника.

Суд встановив:

Рішенням Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_1 » від 26.03.2018р. № 1723 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в селі Стільсько Миколаївського району Львівської області площею 0,5000 га, згідно кадастрового номера :01:005:0115.

Рішенням відповідача від 18.09.2018р. № 2207 скасовано рішення Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області від 26.03.2018р. № 1723 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого господарства та передачу селянського її у власність ОСОБА_1 »

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126160402, земельна ділянка кадастровий номер №:01:005:0115 площею 0,5га. зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 30.05.2018року на підставі рішення Тростянецької сільської ради №1723 від 26.03.2018р.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1760 від 27.12.2001 р. «Про затвердження Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» облікова документація на об`єкти культурної спадщини, які відповідно до пункту 3 розділу X "Прикінцеві положення" Закону України "Про охорону культурної спадщини" визнаються пам`ятками, включає облікову картку або паспорт, коротку історичну довідку, акт технічного стану та матеріали фотофіксації сучасного стану.

Згідно паспорту об`єкта культурної спадщини «Городище», затвердженого головою Державної служби з питань національної культурної спадщини Міністерства культури і туризму України М.М. Кучеруком, місцезнаходження об`єкта - с. Стільсько Миколаївського району, «Стільське Городище» є об`єктом культурної спадщини національного значення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1761 від 27.12.2001 р. «Про занесення пам`яток історії, монументального мистецтва та археології національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» Городище в с. Стільське включено до вищевказаного переліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №928 затверджено Перелік об`єктів культурної спадщини національного значення, які заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. У вказаний перелік входить «Городище» розташоване в с.Стільсько, Миколаївського району Львівської області, охоронний №130019-Н.

Оцінка суду.

Спірні правовідносини врегульовані ст.118 ЗК України, яка передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно ст. 14 Конституції України «право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.»

Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Право власності на земельну ділянку позивач набув в порядку безоплатної приватизації відповідно до рішень відповідача, в тому числі «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_1 » від 26.03.2018р. № 1723.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 30.05.2018року ОСОБА_1 на підставі рішення Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області від 26.03.2018р. № 1723 зареєстрував за собою право приватної власності на земельну ділянку площею 0,500 га. кадастровий номер :01:005:0115, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Право власності на земельну ділянку у позивача виникло внаслідок державної реєстрації такого. Відтак, з цього моменту земельна ділянка стала об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. З ст. 24 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно п. «а» ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, шо мають єдиний адміністративний центр.

Таким чином, відповідно до Земельного кодексу України, відповідач не наділений повноваженнями розпоряджатись землями окремих громадян (фізичних осіб), а лише - землями Тростянецької об`єднаної територіальної громади

Відповідно до ст. 12 ЗК України, відповідач не наділений повноваженнями скасовувати свої рішення, які вже фактично виконано.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 по справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) № 1-9/2009 висловив чітку правову позицію із зазначеного питання, а саме: « в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові ( RYSOVSKYY v. UKRAINE №29979/04 §71, ЄСПЛ від 20.10.2011року)

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка сформована відповідно до рішення відповідача «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_1 » від 26.03.2018р. № 1723, вподальшому виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією суб`єктивних прав, а саме: реєстрації права власності на земельну ділянку, і зважаючи, на те, що оскаржуване рішення відповідача є актом одноразового застосування, і є виконане позивачем, тому у відповідача відсутні повноваження скасування такого рішення.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області « Про скасування рішення Тростянецької сільської ради Тростянецької ОТГ №1723 від 26.03.2018р.» від 18.09.2018р. №2207.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 проживає с.Стільсько, Миколаївського району Львівської області.

Відповідач Тростянецька сільська рада Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області, місце знаходження: вул.Зелена,2, с.Стільського, Миколаївського району Львівської області.

Третя особа: КЗ ЛОР «Аміністрація Історико-культурного заповідника « Стільське городище», місце розташування м.Львів, вул. Липинського,54/25.

Повний текст рішення виготовлено 21.10.2019року

Суддя Бачун О. І.